Номер провадження 11-сс/816/521/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/15228/24 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2024 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний не працює, постійного місця проживання не має, внаслідок чого забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, враховуючи ризики, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

13.09.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, а саме у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини PVP з метою збуту.

11.09.2024 до ЄРДР за № 0002757 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, в цей день ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК і 12.09.2024 йому було повідомлено про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2024 у задоволенні вказаного клопотання слідчому відмовлено і до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у КУ СОР «Соціальний гуртожиток для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 06:00 наступного дня, а також покладені обов`язки: утримуватися від спілкування зі свідками; не відлучатися з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що підозра і ризики, викладені слідчим у клопотанні є обґрунтованими, але не доведена неможливість запобігти ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого і постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, але забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливе при знаходженні його під домашнім арештом, що в повній мірі запобігатиме спробам його переховування від слідчого, прокурора та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення. При цьому тримання підозрюваного під вартою не буде виправданим в цьому кримінальному провадженні, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано і ґрунтується на вимогах КПК.

Так, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчим суддею суду першої інстанції в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення кримінального процесуального закону, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК, що підтверджується протоколами допиту свідків, огляду предмета, постановою про визнання речових доказів, а також наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування, суду, можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення, на які вказував слідчий у своєму клопотанні.

Слідчим суддею суду першої інстанції згідно ч. 1 ст. 178 КПК у повній мірі було взято до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється, а також встановлене кримінальним законом покарання за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження і мотиви клопотання слідчого, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний у даній конкретній ситуації в силу свого віку, психологічного розвитку, сімейного статусу, поведінки під час провадження тощо не має реальної можливості переховуватися від розслідування та правосуддя, що дає підставу очікувати, що цей ризик не справдиться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчого про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07). Питанню суворості покарання також не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. При цьому необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено, а під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді в апеляційному суді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою для суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п.1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення).

Ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2024 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4