Справа № 515/1618/24
Провадження № 1-кп/513/188/24
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000063 від 27.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, працюючого за наймом, раніше судимого вироком Кілійського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року за ч.1 ст.129 КК України до пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

У С Т А Н О В И В :

25 серпня 2024 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в гаражному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно правою рукою стиснутою в кулак наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар в ліве око, від якого остання впала на землю.

У результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої очноямкової ділянки. Вказане ушкодження, не було небезпечним для життя, має незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

В обвинувальному акті міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту додана письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в який ОСОБА_3 зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, йому роз`яснено та зрозуміло, що у разі розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У долученій до обвинувального акту заяві потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Положеннями частин 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з частиною 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, дають суду підстави до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження є доведеною.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, повністю визнав вину та щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, працює за наймом, одружений, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до п.6-1 ч.1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 53 КК України встановлено, що штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої статті.

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Ураховуючи зазначені обставини, а також майновий стан обвинуваченого, який працює за наймом, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, передбаченого в санкції ч.1 ст.125 КК України.

За положеннями частини 1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно із частиною 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18), при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися часом постановлення попереднього вироку:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 засуджений вироком Кілійського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року за ч.1 ст. 129 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням на засудженого обовязків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України строком на 1 (один) рік:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується даним вироком 25 серпня 2024 року, тобто до постановлення стосовно нього попереднього вироку Кілійського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року, тому остаточне покарання має бути призначено ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням положень ч.3 ст. 72 КК України вирок Саратського районного суду Одеської області, яким ОСОБА_3 призначене покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання за вироком Кілійського районного суду Одеської області від 05 вересня 2024 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням на засудженого обовязків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, строком на 1 (один) рік: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Саратського районного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року, яким ОСОБА_3 призначене покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1