Номер провадження: 11-сс/813/1628/24
Справа № 511/3654/24 1-кс/511/941/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваний ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 07.10.2024, якою в межах к/п №0000391 від 21.04.2023 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кучурган Роздільнянського р-ну Одеської обл., громадянина України, військовослужбовця, навідника кулеметного відділення взводу вогневої підготовки роти вогневої НОМЕР_1 в/ч НОМЕР_2 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000391 від 21.04.2023 було частково задоволено клопотання слідчого СВ №1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- прокурором не доведено існування заявлених ризиків;

- з матеріалів провадження не вбачається, що досудове розслідування зупинялося, постанова про зупинення не виносилася. Водночас, відповідно до рапортів оперативних співробітників підозрюваний ОСОБА_7 був на зв`язку, постійно зазначав своє місце перебування, хоча за адресою проживання своїх батьків не проживав, однак не свідчить про те, що він переховувався від слідства;

- поза увагою слідчого судді залишився лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 від 30.08.2024 №808/11293 за змістом якого з метою не порушення вимог ЗУ «Про попереднє ув`язнення» просить військовослужбовцям, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень обирати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням на гауптвахті;

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням ід вартою.

Захисник ОСОБА_6 направила на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності та за відсутності підозрюваного, при цьому прокурор ОСОБА_10 також направив на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, оскаржувану ухвалу просив залишити без змін.

Відтак, відповідно до положень ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107, ст. 405 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя констатував наявність у вказаному провадженні ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до приписів ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваного ОСОБА_11 від суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також його процесуальною поведінкою, що обумовлено тим, що він був оголошений у розшук.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, апеляційний суд не може виключити існування ризику, який передбачений п.5) ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні умисного злочину, окрім того, зі змісту клопотання вбачається, що він під час несення військової служби неодноразово залишав військову частину без поважних на те причин, у зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника з приводу відсутності постанови про зупинення досудового розслідування апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах, які надані апеляційному суду, постановою ст. слідчого СВ №1 СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 20.09.2024 було зупинено досудове розслідування у зв`язку із не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 .

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який водночас не є для нього безальтернативним, окрім того, визначений в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Що стосується посилання захисника на лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 щодо обмеженої можливості утримання заарештованих військовослужбовців на гауптвахті апеляційний суд зауважує, що зазначена обставина очевидно не є безумовною перешкодою для застосування запобіжного заходу ОСОБА_12 у виді тримання під вартою з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків.

Більш того, застосований до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою не є безальтернативним, оскільки слідчим суддею обґрунтовано була передбачена можливість застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави, в розмірі передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 07.10.2024, якою в межах к/п №0000391 від 21.04.2023 якою відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4