Справа № 135/634/24
Провадження № 1-кп/147/80/24
В И Р О К

іменем України

17 липня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 (законним представником якої є ОСОБА_6 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 07.01.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, інструктора 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону навчального центру №256, в/ч НОМЕР_1 , із неповною вищою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Молодший сержант ОСОБА_4 проходячи військову службу на посаді інструктора 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 41 Конституції України, до статтей 11,16,49,127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Силу України учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 07.01.2024 о 00 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись автодорогою по вулиці Героїв Небесної сотні м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області зі сторони с-ща Тростянець Гайсинського району Вінницької області зі швидкістю 100 км/год., в темну пору доби, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, виходячи із дорожньої обстановки не обрав безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку здійснив наїзд на бордюр, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням даним транспортним засобом допустив послідуюче його перекидання.

В результаті перекидання зазначеного транспортного засобу, пасажирка автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 15 від 13.03.2024 отримала тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, закритої травми грудей у вигляді переломів третього, четвертого, п`ятого ребер зліва, закритого перелому лівої лопатки, закритого перелому грудини, забою лівої легені. Травми такого характеру, які виявлено у ОСОБА_6 утворились від дії твердих тупих предметів, можливо 07.01.2024 під час дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 16 від 15.03.2024 пасажирка автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , отримала тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, субарахноїдального крововиливу в ділянці лобно-тімяних борозн обох півкуль головного мозку, дифузного аксонального пошкодження, набряку та набухання головного мозку, скелетна травма, відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням, закритий перелом лівої ключиці, лицева травма, повний відкритий багатоуламковий перелом тіла нижньої щелепи зі зміщенням. Поєднана політравма такого характеру, яку виявлено у громадянки ОСОБА_7 відноситься в сукупності до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Усі тілесні ушкодження, виявлені у громадянки ОСОБА_7 утворились від дії твердих тупих предметів, можливо 07.01.2024 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №246/247/24-21 від 12.03.2024 в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, 12.4, 12.1 чи 12.2, 12.4, 2.3 «б», Правил дорожнього руху України, де вказано:

12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.;

2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В заданій дорожній ситуації, за умови технічно справного стану ТЗ, практична можливість у водія автомобіля марки «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 попередити подію даного ДТП, з технічної точки зору, забезпечувалась виконанням ним норм вимог п. 12.4, 12.1 чи 12.4, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації, за умови технічно справного стану ТЗ, в діях водія автомобіля марки «SSANG YONG REXTON» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідність технічним нормам вимог п. 12.1 чи 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Досудовим розслідуванням дії молодшого сержанта ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 14.05.2024 слідчим СВ відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 та погоджений начальником Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

За змістом обвинувального акту, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор ОСОБА_3 зокрема зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у інкримінованому йому правопорушенні, обвинувачений є зразковим військовослужбовцем, проходить службу в ЗСУ сприяє в подоланні агресії РФ, щиро розкаявся у вчиненому, беззаперечно визнав свою вину, вчинив правопорушення ненавмисно, врегулював питання з лікуванням та реабілітацією потерпілих, які жодних претензій до обвинуваченого не мають. На думку прокурора виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і без відриву від військової служби. Зазначає, що ОСОБА_4 раніше не судимий. Обставинами, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено. Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням статтей 58, 69 КК України та заміною покарання у виді позбавлення волі на службові обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10% в дохід держави. Просив вирішити долю речових доказів, скасувати арешт та відшкодувати витрати за проведення експертиз.

Позиція сторони захисту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Так, під час допиту у судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що 07.01.2024 на машині, що зареєстрована на батька, він, двоє потерпілих та ще два пасажири ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в темну пору доби, зі швидкістю 100 км/год поверталися зі сторони заправки, він втратив керування, наїхав на бордюр, машина перевернулася три рази. Всі пасажири вилетіли з машини, в транспортному засобі залишився тільки він, як водій. ОСОБА_11 від машини було тіло ОСОБА_12 , він надав їй допомогу. Підповз щоб взяти вогнегасник (в нього ампутована ліва кінцівка), однак вогнегасника в машині не виявилося, водночас крикнув ОСОБА_9 , який був біля Жені, щоб той викликав швидку. Підійшовши ближче побачив біля Жені багато крові, пульс був слабкий. Як приїхала швидка ОСОБА_13 перебуваючи у шоковому стані пішов блукати по Ладижину, а на другий день пішов до відділення поліції. Зазначив, що дуже шкодує, що так сталося, давав клятву українському народу, однак порушив цю клятву своїми діями, намагається максимально виправити наслідки. Стверджує, що зробить все для того, щоб ОСОБА_14 поставити на ноги, вона наразі проходить реабілітацію. Зазначає що боляче і прикро дивитися в очі потерпілим, тому хоче максимально докласти зусиль, щоб вони забули за цю ситуацію, як страшний сон. Крім того, просив не досліджувати докази та не допитувати свідків у зв`язку з визнанням вини. Зазначив, що він повністю відшкодував потерпілим шкоду, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати та не заперечував щодо запропонованого прокурором виду покарання.

В останньому слові обвинувачений зазначив, що жалкує про скоєне, буде максимально усувати наслідки.

Під час судового засідання захисник - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що погоджується з мірою покарання запропонованою прокурором, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10% в дохід держави, вважає таке покарання адекватним і законним, що дозволить його підзахисному продовжувати службу у ЗСУ, надавати допомогу потерпілим в межах лікування. Вказує на те, що окрім того, що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину, щиро кається у вчиненому, відшкодовує шкоду потерпілим і вони ніяких претензій до обвинуваченого не мають. Не заперечував проти проведення розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Позиція потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 (яка є законним представником потерпілої ОСОБА_7 ) в судовому засіданні повідомили, що претензій до обвинуваченого не мають, шкода їм відшкодована в повному обсязі, підтвердили обставини скоєння злочину. Не заперечували проти проведення розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Крім того, просили не позбавляти волі обвинуваченого і дати йому можливість продовжувати проходження служби у ЗСУ, де від нього буде більше користі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду.

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор, захисник та потерпілі не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. Водночас судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 та «Боротюк проти України» від 16.12.2010, де зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена у повному обсязі та суд кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Мотиви призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Статтею50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, бажає продовжити службу в ЗСУ і виконувати свій громадянський обов`язок по захисту країни, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №203 від 14.07.2023 молодшого сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду інструктора 3 навчального взводу 2 навчальної роти 1 навчального батальйону навчального центру №256, в/ч НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, за місцем проживання, виконком Ладижинської міської ради зазначив, що матеріалами компрометуючого характеру відносно громадянина ОСОБА_4 не розраховує. Також суд враховує обставини, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та відсутність будь-яких претензій у потерпілих до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Встановивши в судовому засіданні пом`якшуючі обставини, суд визнає їх такими що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину.

Встановлені обставини свідчать про те, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, а також особі обвинуваченого, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також особу винного, те що обвинувачений беззастережно визнав себе винним в інкримінованому злочині, розкаюється у вчиненому, відшкодував потерпілим завдану їх здоров`ю шкоду, відсутність претензій зі сторони потерпілих, суд переконаний, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст.69 КК України.

Згідно зі статтею 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що є підстави для застосування положень ст. 69 КК України і можливо призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, із подальшою заміною на підставі положень ст.58 КК України цього покарання на службове обмеження для військовослужбовця на строк у межах, визначених для такого виду покарання в Загальній частині КК України, з проведенням відрахування із суми грошового забезпечення в дохід держави, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд наголошує, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 суд вказав, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на переконання суду, захід примусу визначений судом, є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілими не заявлявся. Діями ОСОБА_4 шкоди не завдано.

Загальний розмір процесуальних витрат на залучення експертів в кримінальному провадженні, які відповідно до вимог ст. 124 та ст. 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, становить 7951,44 грн та складається з:

- витрат на залучення експертів для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №СЕ-19/102-24/1408-ІТ від 07.02.2024) в розмірі 2650,48 грн.;

- витрат для проведення судової автотехнічної експертизи (висновок №246/247/24-21 від 12.03.2024) в розмірі 5300,96 грн.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні. Винагорода викривачу не пропонувалась.

Підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб немає.

Згідно із ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Необхідності застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись статями 349, 368, 369, 371, 374, 394, 615 КПК України, статтями 1, 12, 50, 58, 65-67, 69, ч.2 ст.286 КК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 58 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження на строк 1 (один) рік з відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми його грошового забезпечення в дохід держави.

Під час відбування даного покарання ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривня 44 копійки.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 січня 2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль марки «SSANG YONG REXTON» д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_3 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Ладижин Гайсинського району, Вінницької області, вул. Петра Кравчика 4; відеореєстратор сірого кольору марки «70 mai» з вставленою картою micro SD Apacer об`єбом пам`яті 128 Gb, який запаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» INZ 2019537, поміщений в кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області; ключ від автомобіля з брелком, який запаковано до паперового конверту коричневого кольору, який опломбовано червоною стрічкою №NPP-0016157, поміщений в кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, важіль для перемикання покажчиків поворотів, який запаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» INZ 2019525, поміщений в кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, чохол з підголовника водійського сидіння, який запаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» INZ 2019539 та поміщений в кімнату зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_15 .

- змиви з поверхні керма знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1