Справа № 183/8014/24
№ 1-кп/183/1726/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000210 від 30 липня 2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іркутськ Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, в посаді майстра ремонтної майстерні стрілецької зброї взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 20.08.2018 Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 31.03.2021 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 11 днів;

- 15.03.2023 Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту з його відбуттям на гауптвахті (покарання невідбуте),

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти такого розгляду, про що надав відповідну заяву.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2024 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 30 липня 2024 року приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 в посаді майстра ремонтної майстерні стрілецької зброї взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебував раніше йому не знайомий ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_3 проходив повз ОСОБА_5 між останніми відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на заподіяння фізичного болю ОСОБА_6 .

Так, 30 липня 2024 року приблизно о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , розвернувся до ОСОБА_5 обличчям, та реалізуючи свій умисел, завдав останньому один удар долонею правої руки у ліву частину обличчя, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виштовхали на вулицю. Перебуваючи на вулиці біля приміщення вищевказаного магазину ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 ще один удар долонею правої руки у ліву частину обличчя, після чого покинув місце вчинення кримінального проступку.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 фізичний біль.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком. Також, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Разом із тим, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Крім цього, суд враховує, що за місцем служби ОСОБА_3 характеризується негативно, а також те, що останній, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, не відбувши покарання у виді арешту за попереднім вироком суду від 15.03.2023, знову вчинив кримінальне правопорушення.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання за ч. 1 ст. 126 КК України повинно бути призначено у виді штрафу, проте в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.

Водночас, судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2023, яким ОСОБА_3 засуджено до 4 місяців арешту з його відбуванням на гауптвахті, яке станом на день постановлення цього вироку не відбуте, останній вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується за цим вироком.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у виді 4 місяців арешту з його відбуванням на гаупвахті, до покарання за цим вироком у виді штрафу, визначивши до відбування обвинуваченому остаточного покарання у виді 4 місяців арешту з його відбуванням на гауптвахті та штрафу, при цьому покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Саме таке покарання на переконання суду буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

У зв`язку з зазначеним, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, і визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 місяців арешту з його відбуванням на гауптвахті та 850 гривень штрафу.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Речовий доказ - ДВД-диск, на якому є відеозапис з місця події кримінального проступку, який відбувався у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1