СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1732/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001831 від 04.06.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2024 із Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001831 від 04.06.2024 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 27.09.2024 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначено наступне.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05.06.2024 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 серпня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.07.2024 підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 04 вересня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.09.2024 підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 02 жовтня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від суду враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що ОСОБА_3 візуально знає потерпілого ОСОБА_6 та двох свідків, які були присутні під час вчинення кримінального правопорушення, останній може вчинити тиск на них з метою зміни ними вже наданих показань чи відмови від них.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: ОСОБА_3 шляхом отримання консультацій, порад чи допомоги від сторонніх осіб, самостійно або ж опосередковано, може вживати інших заходів, які стануть перешкодою у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення: з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин ОСОБА_3 може вчинити ряд інших злочинів, зокрема, останній може самостійно або з використанням третіх осіб підробити документи або ж створити неіснуючі на підтвердження своєї версії подій, яка може виправдовувати останнього. Окрім того, 14.06.2024 Третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, на розгляд Печерського районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000852 від 02.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Зважаючи на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_3 , на думку прокурора, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання з викладених у ньому підстав та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора у зв`язку з недоведеністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи існування наведених прокурором ризиків, суд бере до уваги наступне.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжкого та передбачає покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, обвинувачений не одружений, утриманців не має, раніше не судимий.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкримінований злочин, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори.

Оцінюючи наявність існування ризику можливих спроб обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, суд, зважаючи на спосіб вчинення інкримінованого злочину, приходить до висновку, що вказаний ризик доведений у достатній мірі, адже, потерпілий та свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України, мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, обвинувачений може впливати на них, зокрема шляхом погроз, з метою змусити змінити покази.

З огляду на те, що ОСОБА_3 є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні №0000852 від 02.06.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що дає підстави вважати, що він може бути особою, схильною до вчинення протиправних дій, суд вважає що існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення.

Водночас ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду клопотання прокурора.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням сукупності встановлених обставин, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на переконання суду, з огляду на обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого по даній справі.

Стан здоров`я обвинуваченого не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового провадження.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, який вчинений із застосуванням насильства, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177,ст.178, ст. 183, ст. 315, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 30 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 30 листопада 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1