Справа № 991/7746/24
Провадження № 1-кс/991/7779/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть клопотання

20 серпня 2024 року до Вищого антикорупційного суду звернувся голова

ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (надалі - САП), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Скарга обґрунтована тим, що 12 серпня 2024 року голова ГО «НОН-СТОП»

ОСОБА_3 звернувся до САП із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, втім відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесені, заявника не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не надано.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. У судове засідання скаржник не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Частина 3 ст. 306 КПК України передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Водночас, участь особи у розгляді скарги є її правом, а не обов`язком, і вона вільна у використанні цього права відповідно до засади диспозитивності (ч. 1 ст. 26 КПК України). Кримінальний процесуальний закон не пов`язує можливість захисту прав особи з її безпосередньою участю у судовому засіданні, а тому неприбуття скаржника у судове засідання не є перешкодою для розгляду його скарги по суті.

2.2. Уповноважена особа САП в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. Відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 ст. 306 КПК України).

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення

12 серпня 2024 року голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 звернувся до САП із заявою про вчинення кримінальних правопорушень.

Як зазначено у заяві, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові з посадовими особами МЕУ, МЗДПРУ, ДЕІУ, ДСГНУ, ДПСУ, НКДРЕКП, ДІЕНУ, ХОВА, БРДА, ХОР, контролюючи ПРАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» а також залучивши низку юридичних осіб ( ТОВ «СІРІУС-1», ТОВ «САХАЛІНСЬКЕ», ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ») та фізичних осіб ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ), створили організовану злочинну групу, з метою реалізації протиправної діяльності.

Зокрема, зазначені особи:

- шляхом надання неправомірної вигоди посадовим особам МЕУ, МЗДПРУ, ДЕІУ, ДСГНУ, ДПСУ, НКДРЕКП, ДІЕНУ, ХОВА, БРДА, ХОР незаконно отримали спеціальний дозвіл на користування надрами, а також інші дозволи та ліцензії, для ПРАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», на підставі яких здійснюють незаконне видобування газу та нафти, при цьому не сплачують рентну плату за таке видобування та користування корисними копалинами, ухиляються від сплати податків, грубо порушують діючі норми екологічного законодавства;

- легалізують грошові кошти, отримані від реалізації протиправного механізму, в тому числі на території РФ, фактично здійснюючи колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору та фінансування тероризму.

Крім того, ОСОБА_3 стверджував, що посадові особи МЕУ, МЗДПРУ, ДЕІУ, ДСГНУ, ДПСУ, НКДРЕКП, ДІЕНУ, ХОВА, БРДА, ХОР, контролюючи ПРАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», систематично отримують неправомірну вигоду від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також інших учасників організованої злочинної групи, за (1) підроблення документів, (2) вчинення протиправних дій в інтересах організованої злочинної групи.

Також ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові із представниками ДПСУ, надаючи останнім неправомірну вигоду, використовуючи підроблені документи, здійснив незаконний виїзд за межі території України під час дії воєнного стану.

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про вчинення зазначеними особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 236, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 332-2, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Щодо повноважень слідчого судді Вищого антикорупційного суду

3.2. Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України покладають на прокурора обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повідомленні має бути зазначено конкретні відомі заявнику обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому воно полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак, наведення доводів, чому він вважає, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з`ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

3.3. Також під час оцінки доводів скарги слід виходити з приписів ч. 1 ст. 306 КПК України, яка пов`язує можливість її розгляду (чи окремих її вимог) слідчим суддею Вищого антикорупційного суду з належністю кримінальних проваджень до підсудності цього суду. Така підсудність визначається за одночасної наявності двох обов`язкових ознак (ч. 1 ст. 33-1 КПК України):

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 209, 364, 368, 369 КК України);

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

На думку ОСОБА_3 , наведені ним обставини свідчать про наявність у діях зазначених у заяві осіб ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 236, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 332-2, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Отже, заява голови ГО «НОН-СТОП» містить твердження про вчинення кримінальних правопорушень, як підсудних Вищому антикорупційному суду за критерієм кваліфікації та суб`єкта, так і непідсудних.

В контексті першої групи слідчий суддя звертає увагу, що у заяві про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 стверджує про неправомірні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у змові з посадовими особами низки органів державної влади, які спрямовані на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, зловживання владою або службовим становищем, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди, а також пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовим особам.

Разом з тим, заява не містить викладу жодних обставин, які прямо чи опосередковано свідчили б про вчинення зазначених кримінальних правопорушень, а також обставин вчинення інших зазначених у ній кримінальних правопорушень, які могли б бути підсудні Вищому антикорупційному суду. Заявником не конкретизовано, які саме дії посадових осіб, на його думку, містять ознаки наведених злочинів.

Твердження скаржника про вчинення посадовими особами кримінальних правопорушень має абстрактний характер та ґрунтується виключно на припущенні про існування певних фактів, тобто його суб`єктивній оцінці певних подій, адже жодних конкретних відомостей з цього приводу, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування, заява ГО «НОН-СТОП» не містить. Тобто ці твердження не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення злочинів і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Також, ОСОБА_3 повідомив про вчинення зазначеними особами у змові таких кримінальних правопорушень, як колабораційна діяльність, пособництво державі-агресору, ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), порушення правил екологічної безпеки, порушення правил охорони або використання надр, незаконне видобування корисних копалин, створення, керівництво злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній, фінансування тероризму, незаконне перетинання державного кордону України, викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження, підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, службове підроблення.

Втім, оцінка та перевірка цих фактів може бути здійснена у встановленому законом порядку та, вочевидь, виходить за межі компетенції слідчого судді Вищого антикорупційного суду у межах розгляду цієї скарги. Враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 236, ч. 3 ст. 240, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 332-2, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, не підсудні Вищому антикорупційному суду, у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку діям уповноважених осіб щодо (не)реєстрації відомостей про них у ЄРДР. Втім, враховуючи, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості часткового закриття провадження з розгляду скарги, слідчий суддя відмовляє у її задоволенні і в цій частині.

3.5. Як вже зазначалось, право на участь у судовому засіданні з розгляду скарги є дискреційним, а клопотання про розгляд без участі є проявом засади змагальності. Разом з тим зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення і скарги (а лише ці матеріали наявні у розпорядженні слідчого судді), переконливо свідчать про скерування заяви до понад 50 органів та юридичних осіб, 15 з яких уповноважені внести відомості до ЄРДР. За таких умов, сам по собі факт звернення до слідчого судді і небажання підтримати свою скаргу у судовому засіданні викликають обґрунтований сумнів у тому, що метою звернення зі скаргою є саме реалізація права особи на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Позиція скаржника про безумовний обов`язок САП внести відомості про злочин до ЄРДР ґрунтується на хибному тлумаченні кримінального процесуального закону і не враховує практичні чинники реалізації правоохоронним органом своєї функції.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність бездіяльності з боку уповноважених осіб САП, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1