печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0000210 від 26.12.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, в рамках кримінального провадження № 0000210 від 26.12.2023, накладеного ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 366/3882/23, зокрема на автомобіль марки DAF, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом MOL, 2000 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання, зазначено, що вказаний арешт порушує право власності ОСОБА_4 на вказане майно, оскільки він позбавляється можливості використовувати майно в своїй діяльності, унеможливлює виконання інших зобов`язань власника пов`язаних з майном, на яке накладений арешт та сприяє завданню збитків.

Особа, яка звернулась з клопотанням у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином. В заяві поданій до суду проти часткового задоволення клопотання не заперечував, просив залишити арешт в частині заборони власнику відчужувати вказане майно.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у проваджені СВ ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП у Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000210 від 26.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.

28 грудня 2023 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_5 за клопотанням прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 по справі №366/3882/23, зокрема, накладено арешт та тимчасово позбавлено власника ОСОБА_4 права на відчуження, розпорядження та користування належного йому автомобіля марки DAF, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом MOL, 2000 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 в межах кримінального провадження №0000210 від 26.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали від 15.11.2023, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінально провадження, як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна, наслідки решту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для подальшого арешту майна спростовується, а також те, що орган досудового розслідування не заперечує проти часткового скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт в частині заборони ОСОБА_4 , розпорядження та користування належного йому автомобіля марки DAF, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом MOL, 2000 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений арешт ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 366/3882/23, в частині заборони ОСОБА_4 , розпорядження та користування належного йому автомобіля марки DAF, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом MOL, 2000 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1