Провадження № 1-кп/537/354/2024
Справа № 537/4610/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000506 від 21.08.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шедієво Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України.

Дана кримінальна справа підсудна Крюківському районному суду міста Кременчука.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 вважала за необхідне призначити справу до судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти призначення справи до судового розгляду у закритому засіданні не заперечували.

Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття судом рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, не встановлено.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі якщо запобіганню розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи.

Вислухавши думку обвинуваченого, його захисника, які погодились із твердженням прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачається. Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду.

Кримінальне провадження слід розглядати у закритому судовому засіданні оскільки потерпілий є малолітньою особою і розголошення під час судового розгляду обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення пов`язанного із застосуванням насильства, може привести до розголошенню відомостей які принижують гідність особи.

У судове засідання викликати прокурора, інших учасників кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на вагомість зібраних доказів про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, що йому інкримінується, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, а саме яке кваліфікується як тяжке та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що може спонукати обвинуваченого до переховування від суду з метою уникнення покарання, наявність ризику обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки останній не має постійного місця роботи, не навчається, вчинив тяжкий злочин в період відбування іспитового строку, через мінімальний проміжок часу після звільнення, тобто на шлях виправлення не став, наявністю ризику обвинуваченого незаконно впливати потерпілого та свідків в рамках цього кримінального провадження, оскільки обвинувачений обізнаний про місце проживання потерпілого та свідків, що може спонукати останнього незаконно вплинути на них з метою зміни їх показів, або до відмови від давання показів при судовому розгляді кримінального провадження, наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в минулому обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, знехтувавши наданим судовою владою України шансом на вільне законослухняне життя та знову вдався до протиправної діяльності. Також прокурор наголосила на тому, що обвинувачений є особою працездатного віку в той же час ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, вчинення корисливих злочинів для нього стало способом заробляння коштів на життя.

Прокурор вважає, що обвинуваченому слід продовжити винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи, на його думку, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, зазначений в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти продовження обвинуваченому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального процесуального України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 Кримінального процесуального України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності обрання на стадії судового розгляду обвинуваченому міри запобіжного, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з положеннями статті 183 Кримінального процесуального України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального України.

Згідно статті 178 Кримінального процесуального України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 4 статті 194 Кримінального процесуального України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів такого характеру.

У даному випадку, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , за вчинення якого чинним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, суд вважає наявним ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відбуття покарання.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило.

Суд також вважає недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , оскільки суду не надано доказів того, що застосування іншого запобіжного заходу зможе запобігти доведеному ризику та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Також суд враховує характеристику обвинуваченого, відсутність у нього офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків, що є неспростовним ризиком вчинення ОСОБА_4 злочинів у майбутньому.

Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Особисте зобов`язання не зможе запобігти наведеним ризикам та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .А

Враховуючи вищевикладене, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального України, про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового слідства, є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого. При цьому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_4 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 197, 217, 331, 334,314-317, 371, 372, 37, Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000241 від 01.08.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України, призначити до розгляду у закритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду міста Кременчука на 14 год. 30 хв. 14 жовтня 2024 року.

У судове засідання викликати прокурора, інших учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шедієво Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 05 грудня 2024 включно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1