Справа № 144/1422/24
Провадження № 1-кп/144/123/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 року смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000073 від 01.09.2024 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петрашівка, Теплицького району, Вінницької області, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

-Теплицьким районним судом Вінницької області 02.03.2017 за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, 19.05.2023 звільнений із місць позбавлення волі по закінченні строку відбування покарання;

-Теплицьким районним судом Вінницької області від 27.05.2024 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до двохсот сорока годин громадських робіт, станом на 16.09.2024 невідбута частина покарання становить 120 годин громадських робіт;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

29.08.2024 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебував у житловому будинку по АДРЕСА_2 , що належить його співмешканці ОСОБА_4 , яка також там перебувала. Під час розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сталася сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в обличчя та один удар кулаком правої руки в область тулуба, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці обличчя зліва, саден у ділянці грудної клітки, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються обвинуваченим і його захисником адвокатом ОСОБА_5 , що слідує з їхніх заяв, долучених до обвинувального акту. Крім того, зазначені обставини підтверджуються зібраними у ході дізнання та долученими до обвинувального акту доказами, зміст та перелік яких не наводиться в силу ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду у судовому засіданні. Потерпіла, обвинувачений та його захисник проти такого порядку розгляду обвинувального акту не заперечують, при цьому ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння. За наведених обставин суд не вбачає підстав для призначення судового розгляду обвинувального акту та виклику учасників кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується статтями 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер, обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком проти здоров`я людини, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких стосунках.

Водночас судом враховано вік і стан здоров`я ОСОБА_3 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, характеризується негативно, не вперше притягається до кримінальної відповідальності, має судимість, яку не знято і не погашено у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, зокрема, відсутність його офіційного працевлаштування, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, суд дійшов висновку про недоцільність призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, тому призначає ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає в себе наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 27.05.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України та йому призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, з яких відповідно до довідки Гайсинський РС № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області № 42/18/1115-24 від 16.09.2024 станом на 16.09.2024 ОСОБА_3 відбув 120 годин.

У зв`язку з тим, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_3 вчинив 29.08.2024, тобто після постановлення вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 27.05.2024, але до повного відбуття покарання за даним вироком, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ст. 71 КК України з урахуванням ч. 2 ст. 56 КК України, приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали кримінального провадження не містять.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

Зважаючи на призначене покарання та поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 27.05.2024 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати прокурору, потерпілій, обвинуваченому та захиснику.

Суддя