Провадження № 1-кс/461/6446/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001202 від 28.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, вдівця, утриманців немаючого, не депутата, не адвоката, з вищою освітою, пенсіонера, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001202 від 28.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому місці, дати та часу, але не пізніше 19 години 12 хвилин 27 грудня 2023 року, маючи злочинний умисел, придбав та зберігав вогнепальну зброю і бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому місці, дати та часу, але не пізніше 19 години 12 хвилин 27 грудня 2023 року, не маючи дозволу на носіння і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, всупереч положень Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, всупереч «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ з останніми змінами зброя, боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу; всупереч положень про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 з останніми змінами, зброя, боєприпаси, вибухові речовини та вибухові пристрої відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, незаконно придбав вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: пістолет-кулемет «Зразок-61» (Скорпіон) калібру 7,65мм, з маркуванням № НОМЕР_1 ; 140 (сто сорок) патронів Браунінга калібру 7,65мм.; корпус оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1» та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, які розмістив у приміщенні квартири за місцем свого проживання та реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_2 , де їх незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу.

27 грудня 2023 року, у період часу з 19 годин 12 хвилин по 00 годин 50 хвилин 28 грудня 2023 року, при проведенні санкціонованого обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у останнього виявлено та вилучено вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме пістолет-кулемет «Зразок-61» (Скорпіон) калібру 7,65 мм, з маркуванням № НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта № КСЕ-19/114-24/67/БЛ від 05.04.2024 є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, який перероблений саморобним способом з однойменного зразка вихолощеного пістолета-кулемета шляхом видалення захисних елементів з дульної частини каналу ствола; 140 (сто сорок) патронів, калібру 7,65х17 мм з маркувальними позначеннями «S&B» та «CgT», які згідно висновку експерта № КСЕ-19/114-24/67/БЛ від 05.04.2024 є боєприпасами; корпус оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1» та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-24/8937-ВТХ від 12.07.2024 у конструктивному поєднанні між собою корпусу оборонної осколкової ручної гранати «Ф-1» із уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ, вони є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка відноситься до бойових припасів та придатна до вибуху.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), діючи з корисливих мотивів для власного збагачення, вигадав злочинну схему отримання грошових коштів, яка полягала в укладанні попередніх договорів купівлі-продажу квартир у будинку АДРЕСА_3 , заздалегідь усвідомлюючи, що не має реальної можливості виконати умови договору, оскільки не являється власником будівництва багатоквартирного житлового будинку та не маючи законних підстав на продаж квартир цього будинку, заволодів грошовими коштами громадян за наступних обставин.

Так, 13.10.2021 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір простого товариства (договір про спільну діяльність) відповідно до якого ОСОБА_5 має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для будівництва і прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці, площею 0,4167га., за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер: :01:001:0120), яка на праві власності належить ОСОБА_8 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 277443438 від 30.09.2021.

Право будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в межах АДРЕСА_3 належить ОСОБА_8 (дозвіл з єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ІУ55-2 від 12.10.2021).

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 27.12.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) ОСОБА_9 , шахрайським способом, шляхом продажу квартири у будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, не маючи законних підстав на укладення попередніх договорів продажу квартир цього будинку, водночас не повідомляючи законного власника про укладення договору, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, створюючи переконання у ОСОБА_9 про справжність законних можливостей на продаж квартири, уклав попередній договір купівлі - продажу квартири, як власник квартири у вищевказаному будинку.

Так, 27.12.2023 приблизно о 14 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні, де здійснює свою діяльність приватний нотаріус ОСОБА_10 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 , переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що не має на те правових підстав, як фізична особа, шляхом обману, уклав попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 із ОСОБА_9 та в подальшому отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 42 000 доларів США.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 завдано майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 42 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.12.2023 року становило 1 569 472 гривень, що відповідно до примітки статті 185 КК України є особливо великими розмірами.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 29.09.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) ОСОБА_11 , шахрайським способом, шляхом продажу квартири у будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, не маючи законних підстав на укладення попередніх договорів продажу квартир цього будинку, водночас не повідомляючи законного власника про укладення договору, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, створюючи переконання у ОСОБА_11 про справжність законних можливостей на продаж квартири, уклав попередній договір купівлі - продажу квартири, як власник квартири у вищевказаному будинку.

Так, 29.09.2023 приблизно о 14 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , у приміщенні приватного нотаріуса, де здійснює свою діяльність приватний нотаріус ОСОБА_12 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 , переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що не має на те правових підстав, як фізична особа, шляхом обману, уклав попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 із ОСОБА_11 , та в подальшому отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 20 160 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.09.2023 року становило 773 791 гривень, як перший внесок за оплату квартири, водночас вказаним договором, передбачено графік розтермінування.

У подальшому, 13.12.2023 потерпілий ОСОБА_11 перебуваючи по вулиці Залізничній у місті Львові, відповідно до графіку оплати, надав ОСОБА_5 грошові кошти, як наступний внесок суми за квартиру, у сумі 5050 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.12.2023 року становило 186 779 гривень, шляхом передачі ріелтору ОСОБА_14 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 завдано майнової шкоди ОСОБА_11 на суму 25 210 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 960 570 гривень, що відповідно до примітки статті 185 КК України є особливо великими розмірами.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 14.12.2023, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном (грошовими коштами) ОСОБА_15 , шахрайським способом, шляхом продажу квартири у будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, не маючи законних підстав на укладення попередніх договорів продажу квартир цього будинку, водночас не повідомляючи законного власника про укладення договору, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, створюючи переконання у ОСОБА_15 про справжність законних можливостей на продаж квартири, уклав попередній договір купівлі - продажу квартири, як власник квартири у вищевказаному будинку.

Так, 14.12.2023 приблизно о 17 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні приватного нотаріуса, де здійснює свою діяльність приватний нотаріус ОСОБА_10 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_5 , переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 , достовірно знаючи, що не має на те правових підстав, як фізична особа, шляхом обману, уклав попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 із ОСОБА_15 , та в подальшому отримав від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 21 195 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.12.2023 року становило 783 920, 39 гривень, як перший внесок за оплату квартири.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 завдано майнової шкоди ОСОБА_15 на суму 21 195 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 783 920, 39 гривень, що відповідно до примітки статті 185 КК України є великими розмірами.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-заявами ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 про вчинення кримінальних правопорушень;

-протоколами допиту ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 та ОСОБА_16

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.11.2023;

-протоколами обшуку від 27.12.2023; (два)

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.01.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 23.01.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 24.01.2024;

-речовими доказами у кримінальному провадженні, які вилучені у ОСОБА_5 зокрема грошовими коштами в сумі 40 800 доларів США;

-відповіддю голови правління ОСББ «Зубрівська 32№ від 25.01.2024;

-протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 09.01.2024;

-протоколом про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 09.01.2024;

-висновком експерта № КСЕ-19/114-24/67/БЛ від 05.04.2024 за результатами експертизи дослідження зброї.

-висновком експерта № СЕ-19/103-24/8937-ВТХ від 12.07.2024 за результатами вибухо-технічної експертизи.

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), у великих та особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.5 ст.190 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

27.09.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошнено в розшук у зв`язку із переховуванням останнього від органу досудового розслідування.

Підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтована підозра останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий зазначає, що при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати значну суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вчинених умисно та з корисливих мотивів, що завдало шкоди потерпілим загальну суму 4 821 797,95 гривень. Окрім цього, слід врахувати майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема у власності останнього перебувають 16 об`кєтів нерухомого майна в м. Броди.

За таких обставин, на думку слідчого, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та його тяжкості, майнового стану підозрюваного, завдання шкоди потерпілим в особливо великих розмірах, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно встановити заставу найбільш наближену до завданої шкоди, а саме у розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000 грн. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, незаконно виїхати за межі України.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання за вищевказаними підставами та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили. Сторона захисту стверджує, що пред`явлена ОСОБА_5 є необгрунтованою. Крім цього зазначає, що у клопотанні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Просили врахувати 74-річний вік ОСОБА_5 , його незадовільний стан здоров`я та позитивні характеристики.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0001202 від 28.11.2023 в межах якого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською обласною прокуратурою.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 27.09.2024, вчинив зазначені кримінальні правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вдівець, є особою похилого віку, має постійне місце проживання.

У разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , згідно даних Державної прикордонної служби 29.12.2023 о 01:02 год. перетнув державний кордон України та згідно даних Державної прикордонної служби 07.10.2024 о 07:58 год. в`їхав на територію України. Однак не зважаючи на те, що ОСОБА_5 повернувся на територію України 07.10.2024, останній будучи обізнаним, що він являється підозрюваним у кримінальному провадженні, не повідомив орган досудового розслідування про своє повернення та своє місцезнаходження одразу після повернення але самостійно, без примусу, з`явився до слідчого 21 жовтня 2024 року

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Бессієв проти Молдови», в яких зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отже, слідчий суддя вважає, що є достатня вірогідність того, що під важкістю відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, а отже наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Даний ризик у тому, що у даному кримінальному провадженні допитані особи, які дали покази відносно злочинної діяльності ОСОБА_5 . Підозрюваний може вплинути на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом переконання та залякування свідків, експертів, спеціалісті, інших невстановлених осіб, схилити до зміни даних ними показань на досудовому розслідуванні чи до дачі неправдивих показань, які б забезпечили алібі йому та виправдовували поведінку ОСОБА_5 . Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик полягає у тому, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання з метою створення собі алібі, створення інших фіктивних документів, договорів тощо, тим самим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки та сімейне становище. Зокрема слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний є особою похилого віку та має постійне місце проживання. Крім того, слідчий суддя враховує відомості про стан здоров`я підозрюваного наведені у поданих стороною захисту документах, а також те, що останній раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому, на час розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведено, що зазначені у клопотанні обставини, у сукупності з відомостями про підозрюваного, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, у повній мірі, вказують на наявність передумов регламентованих п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, оскільки подані стороною захисту документи, а також наведені мотиви щодо заперечення доводів прокурора та слідчого, вказують на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, враховую, що в ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, потребує періодичного відвідування лікарів, готовий належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки, є особою похилого віку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти ризику переховування від органів досудового розслідування.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи матеріали клопотання, обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, зважаючи на наведені вище дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, враховуючи вищенаведені доводи, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам.

У свою чергу, наведені у клопотанні доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування практики Європейського Суду з прав людини є важливим аспектом захисту прав людини, але в даному кримінальному провадженні посилаючись на зазначену в клопотанні практику Європейського Суду з прав людини прокурор та слідчий намагаються використати її не на користь особи, а з метою обтяження та погіршення її становища, а саме застосування більш суворого запобіжного заходу, що може становити ризики для справедливості кримінального провадження та дотримання прав, свобод та законних інтересів його учасників, відтак такі доводи та мотиви з приводу яких вони наведені відхиляються слідчим суддею.

Таким чином у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_20 , у кримінальному провадженні №0001202 від 28.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на два місяці, з носінням електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, зокрема: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , потерпілими у кримінальному провадженні, зокрема: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , судовими експертами та спеціалістами, залучених до досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та обов`язків визначити строком на два місяці, тобто до 21.12.2024 року включно.

Копію даної ухвали передати для виконання органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, за адресою: АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.10.2024 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_87