Справа № 720/1374/23
Провадження № 1-кп/720/28/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000484 від 15 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, молдована, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, із середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку із чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вступив у попередню злочинну змову з іншими невстановленими слідством особами, спільно з якими в період часу з січня 2024 року по 14 лютого 2023 року підшукали громадян України, а саме - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, на виконання раніше розробленого ними плану, а також у відповідності до визначеного ними часу та місця незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 14 лютого 2023 року в період часу з 13 годин 00 хвилин по 17 годин 20 хвилин, використовуючи власний транспортний засіб марки «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевіз вищевказаних чотирьох осіб до житлового будинку, який розташовано по АДРЕСА_1 . Цього ж дня, близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_5 , за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, використовуючи невстановлений транспортний засіб марки «Опель Віваро» чорного кольору, під керуванням невстановленої особи, забезпечили перевезення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із вищевказаного житлового будинку на околицю АДРЕСА_2 , звідки у супроводі ОСОБА_5 пішим ходом направилися в напрямку лінії розмежування українсько-румунського кордону з метою подальшого переходу лінії державного кордону України поза пунктами пропуску. Однак в подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 на території АДРЕСА_2 на напрямку НОМЕР_22 прикордонного знаку лінії розмежування українсько-румунського кордону.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за кваліфікуючими ознаками: вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ст. 332 ч. 3 КК України визнав частково та показав, що 14 лютого 2023 року на мобільний додаток «Телеграм», йому зателефонувала невідома особа, яка запропонувала допомогти певним людям незаконно перетнути Державний кордон України, однак спочатку він відмовився. Не дивлячись на це, невідома особа продовжувала йому дзвонити і просила допомогти, на що він в подальшому погодився, однак без будь-якої грошової винагороди, оскільки вирішив також незаконно перетнути Державний кордон України. Всі свої дії він узгоджував з невідомою йому особою через Телеграм-канал. 14 лютого 2023 йому скинули скріншоти локації, куди він має прибути. Вказаного дня до цвинтаря в с. Ванчиківці Чернівецького району приїхав автобус, в якому було ще 4 людини, за кермом була особа, однак він не впізнав хто це, оскільки події відбувались вночі, після цього направився до Державного кордону України з Румунією. Жодної винагороди за перевезення людей він не отримував та не мав наміру отримувати, про оплату мова не йшла. Перевезення людей здійснював безкоштовно, оскільки також мав намір перетнути кордон разом із вказаними особами. Він розумів, що чоловіки бажають перетнути кордон незаконно. Свою вину за ч. 2 ст. 332 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив не позбавляти його волі, врахувати факт знаходження у нього на утриманні двох малолітніх дітей, а також той факт, що він перерахував грошові кошти, внесені в якості застави, на потреби ЗСУ, з метою підтримання фінансових потреб Збройних сил України під час воєнного стану.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину за ст. 332 ч. 2 КК України повністю доказана показами свідків та письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, допитані в порядку ст. 225 КПК України свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 вказали, що обвинувачений ОСОБА_5 надавав їм допомогу та був їх провідником під час незаконного перетину Державного кодону України. Будь-яких коштів за допомогу у перетині кордону вони ОСОБА_5 не надали та не пообіцяли.

Вина обвинуваченого також підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, які суд визнає належними і допустимими:

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_8 , де останній впізнав ОСОБА_5 , який був провідником через Державний кордон України (т.1 а.с. 38-40);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_7 , де останній впізнав ОСОБА_5 , який був провідником через Державний кордон України (т.1 а.с. 56-58);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_9 , де останній впізнав ОСОБА_5 , який був провідником через Державний кордон України (т.1 а.с. 79-81);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_6 , де останній впізнав ОСОБА_5 , який був провідником через Державний кордон України (т.1 а.с. 88-90);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_7 з додатком до протоколу у виді відеозапису, з якого вбачаються обставини перетину ним з групою інших осіб Державного кордону (т.1 а.с. 60-65);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 лютого 2023 року зі свідком ОСОБА_6 з додатком до протоколу у виді відеозапису, з якого вбачаються обставини перетину ним з групою інших осіб Державного кордону (т.1 а.с. 96-101);

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_9 від 18 лютого 2023 року в якому зафіксовано факт надання останньому інструкцій для незаконного перетину Державного кордону (т.1 а.с. 109-113);

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_6 від 20 лютого 2023 року в якому зафіксовано факт надання останньому інструкцій для незаконного перетину Державного кордону (т.1 а.с. 117-123).

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доведена повністю.

В той же час, надані стороною обвинувачення та досліджені судом докази не підтверджують наявність в діях ОСОБА_5 корисливого мотиву під час організації переправлення осіб через державний кордон України.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

За змістом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Отже, суд вважає, що така кваліфікуюча ознака в діях обвинуваченого ОСОБА_5 як «вчинення злочину з корисливих мотивів» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 3 на ч. 2 ст. 332 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до переконання, що вони доводять факт того, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 332 КК України, оскільки останній вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за кваліфікуючими ознаками: вчинені щодо кількох осіб; за попередньою змовою групою осіб.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та зібраних доказів достатньо для визнання його винним за частиною 2 статті 332 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого зазначені у обвинувальному акті активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, яке виразилось у тому, що він жалкує про скоєння ним правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку, повністю визнав свою вину та в процесі досудового слідства давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

За змістом ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати таким, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Матеріалами справи з`ясовано, що грошові кошти в якості застави в сумі 107360 гривень за заявою обвинуваченого добровільно були передані на користь Збройних Сил України.

За вказаних обставин, в порядку ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає дану обставину такою, що пом`якшує його покарання, оскільки в умовах воєнного стану дана обставина має значення для зміцнення Збройних Сил та захисту України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав вину за ч. 2 ст. 332 КК України та щиро розкаявся у вчиненому, добровільно передав грошові кошти в якості застави на користь Збройних Сил України, має на утриманні двох малолітніх дітей та позитивно характеризується за місцем проживання, судимість за попереднє кримінальне правопорушення погашено, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, у зв`язку із чим вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно передбаченого санкцією ч. 2 ст. 332 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Як передбачено пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року за № 7, якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК України не потрібно.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки вчинений обвинуваченим злочин не був пов`язаний з будь-якою діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю в даному випадку не застосовується.

Слід зазначити, що саме до аналогічного висновку щодо кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання дійшов Верховний Суд при вирішенні тотожної справи у своїй постанові від 23 квітня 2024 року, справа № 727/6418/22, провадження № 51-6328км23.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Строк перебування ОСОБА_5 під вартою у період часу з 30 березня 2023 року по 31 березня 2023 року зарахувати йому в строк покарання із співвідношенням відповідно до ст. 72 КК України, згідно якої один день позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення.

Після набрання вироком законної сили, речові докази кримінального провадження: - мобільний телефон марки «Iphone 7», IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , із сім-картою НОМЕР_4 , повернути власнику ОСОБА_9 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_5 та ключі до нього, повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів по АДРЕСА_3 , повернути власнику або законному володільцеві, знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- блокнот із надписом «Lebrolario» зеленого кольору; упаковку від сім-карти «Vodafone» за № НОМЕР_6 ; ноутбук марки «Acer» S/N: НОМЕР_7 чорного кольору із зарядним пристроєм до нього; упакування від телефону марки «MI8Lite», ІМЕІ 1: НОМЕР_8 ,

ІМЕІ2 : НОМЕР_9 , упакування від мобільного телефону марки «Iphone X» ІМЕІ: НОМЕР_10 , упакування від мобільного телефону марки «Хіаоmі» ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ; чорнові записи на 2 аркушах; пристрій, схожий на записуючий чорного із білим кольором; місце кріплення сім-карти GSM № НОМЕР_13 ; візитну карту благодійної організації Благодійний фонд «Посміхнись», юридична адреса: м. Вінниця, вул. Соборна, 62, оф. 301, сім-карту НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «Хіаоmі» ІМЕІ 1: НОМЕР_15 , ІМЕІ 2: НОМЕР_16 із сім-картою № НОМЕР_17 , прилад нічного бачення, що упакований в матерчастий чохол чорного кольору, повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- паспорт громадянина НОМЕР_18 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1, повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_19 , повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_20 , повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року;

- ID- карту громадянина Румунії на ім`я ОСОБА_10, Seria XV № НОМЕР_21 , повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1