У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника ДУ «Білоцерківська ВК №35» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

встановив:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , в якому він просить привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання, просить задовольнити.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» частково підтримав клопотання. Просить врахувати, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року, окрім ч. 4 ст. 185 КК України, за ч. 1 ст. 357 КК України до одного року обмеження волі, та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року, його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до 4 років позбавлення волі зі звільненням від покарання випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти часткового задоволення клопотання, посилаючись на те, що сума завданої кримінальним правопорушенням шкоди за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Однак ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року, окрім ч. 4 ст. 185 КК України, за ч. 1 ст. 357 КК України до одного року обмеження волі, а тому до призначеного покарання за цим вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та остаточно визначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, та фактично були внесені зміни і до кримінального закону, яким визначається караність такого діяння, виходячи з розміру викраденого, оскільки було визначено розмір дрібного викрадення чужого майна.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, з набранням чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-ІХ скасована кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з правилами дії кримінального закону в часі, такий закон має зворотну дію, тобто поширюється на діяння, які були вчинені до 09.08.2024 року включно.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року, у виді позбавлення волі на строк один місяць та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Так, відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 21 червня 2023 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 596 грн. 29 коп.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 встановлений на рівні 2684 гривні. Отже, для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 року має перевищувати 2684 грн.

На день розгляду клопотання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , не є кримінальним правопорушенням, оскільки вартість викраденого майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та вважати його засудженим за цим же вироком за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання необхідно частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зі звільненням від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 369, 370, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, та вважати засудженим за цим же вироком за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022, визначивши остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк - з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6