Справа № 760/6061/22
Провадження № 1-кс/760/2013/22
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_3 , прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_10, поданого в його інтересах представником - адвокатом ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0003413 від 03.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту на майно, в якому просить

- скасувати накладений постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14 березня 2022 року арешт на автомобіль марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , 1 ключ від автомобіля марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- зобов`язати керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 повернути ОСОБА_10 автомобіль марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , 1 ключ від автомобіля марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні Солом`янського УП ГУНП в м. Києвіперебуває кримінальне провадження №0003413 від 02.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

03 лютого 2022 року в ході затримання гр. Республіки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у автомобілі марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому вони знаходились, вилучено:

-мобільний телефон марки «One Plus», який належить ОСОБА_8 ;

-паспорт громадянина Азербайджану « НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 3 копії даного паспорта, які належать ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_10 та який є власником вилученого автомобіля;

-1 ключ від автомобіля марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно, власником яких також є ОСОБА_10 .

16 лютого 2022 року слідчій СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 подано клопотання про повернення автомобіля марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, який знаходився в салоні автомобіля, та ключей від нього. На момент звернення до суду з даним клопотанням, слідчою досі не розглянуто клопотання в порядку, встановленому ст.220 КПК України.

14 березня 2022 року керівником Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 в порядку ст. 615 КПК України прийняте процесуальне рішення у формі постанови про накладення арешту на майно, якою накладено арешт на автомобіль марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , та на 1 ключ від цього автомобіля.

Крім того, 14 березня 2022 року керівником Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 прийнята інша постанова про накладення арешту на майно, якою накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію т/з «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 .

Представник власника майна вважає, що арешт накладено незаконно, осклільки ОСОБА_10 не є процесуальним учасником кримінального провадження, в якому накладено арешт на його автомобіль та немає жодного відношення до подій, викладених в повідомленні про підозру від 04.02.2022р., яку було повідомлено підозрюваним ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 та ОСОБА_7 .

Даний автомобіль не є предметом кримінального правопорушення, відносно нього не здійснювалось жодних дій, які б охоплювались кваліфікацією за ч.2 ст.189 КК України, тобто він не був об`єктом вимагання.

Керівником Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_12 в постановах від 14.03.2022 року вказано, що на майно накладено арешт з метою збереження речових доказів, однак автомобіль марки "LEXUS" не є речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, оскільки, не був знаряддям вчинення вимагання, не зберіг слідів вимагання, не був об`єктом кримінально протиправних дій та не був набутий кримінально протиправним шляхом, тобто що б було предметом розслідування в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, жодних законних підстав для утримання автомобіля марки «Lexus», який належить гр.Туреччини ОСОБА_10, ключа та свідоцтва про його реєстрацію, у слідчих та прокурорів в даному кримінальному провадженні немає.

Представник власника майна в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити лише в частині повернення автомобіля марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 та 1 ключа від нього, разом з тим клопотання в частині скасування арешту зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , просила залишити без розгляду, оскільки на вказане свідоцтво скасовано арешт ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти скасування арешту на майно, оскільки відпала необхідність у подальшому застосуванні арешту майна, адже відсутні ризики його приховування, пошкодження, або знищення, що передбачені ч.1 ст.170 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення даного клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Солом`янського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003413 від 03.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15 від 14 березня 2022 року накладено арешт на майно, а саме:

-1 ключ від автомобіля марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , що поміщені до спец.пакету НПУ №INZ2014548;

-1 ключ від автомобіля «Тойота», що поміщені до спец.пакету №НПУ №7022623;

-мобільний телефон марки «One Plus», заблокований в чохлі чорного кольору № НОМЕР_3 ;

-паспорт громадянина Азербайджану НОМЕР_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 3 копії даного паспорта, що поміщено до спец. Пакету НПУ №SUD4004407;

-автомобіль марки «Lexus» моделі «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN НОМЕР_5 , що опечатаний печатками «Для Довідок Солом`янського УП ГУНП в м. Києві».

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст.174 КПК України).

Також, вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував, що існує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, адже воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Водночас, положення кримінального процесуального закону не визначають переліку обставин, які дозволяють констатувати, що відпала потреба у застосуванні арешту майна, - як засобу забезпечення кримінального провадження. Однак логічне тлумачення відповідної норми, - дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту на майно, оскільки відпала необхідність у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 року, заяви №№7151/75; 7152/75, серія А, №52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Все вищенаведене свідчить про відсутність у кримінальному провадженні відомостей, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_10 належним йому на праві власності майном, а також про відсутність правомірних підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на наведене, арешт на майно, який накладений постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15 від 14 березня 2022 року у кримінальному провадженні №0003413 від 03.12.2021 року, на таке майно: 1 (один) ключ від автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Lexus» «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_5 , необхідно скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений постановою про накладення арешту на майно керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва від 14 березня 2022 року у кримінальному провадженні №0003413 від 03.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, на таке майно:

- 1 (один) ключ від автомобіля «лексус», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки «Lexus» «GS300», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Солом`янського

районного суду м. Києва ОСОБА_1