ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/291/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121, ч.2 ст.186 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Тернопільського апеляційного суду від 02 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 10 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 06.09.2024 року включно.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

06 вересня 2024 року в обвинуваченого закінчується строк тримання під вартою, а апеляційний розгляд кримінального провадження ще не закінчений, тому суд, діючи відповідно до вимог ст.331 КПК України та, беручи до уваги клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вирішує питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

У поданому клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України, не працює, тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказує про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спроби обвинуваченого переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, тому просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, які заперечили клопотання прокурора, адвокат ОСОБА_9 щодо вирішення клопотання поклався на думку суду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за злочини, передбачені ч.2 ст.121, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на вісім років позбавлення волі.

Злочини, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, є умисними, тяжкими, що не виключає можливість ухилення обвинуваченого від явки до суду, може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує наявність обґрунтованого обвинувачення та усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який в своєму рішенні від 20.03.1997 року у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що підозра (обвинувачення) визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Колегія суддів враховує і правову позицію ЄСПЛ, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше. При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може ухилитися від слідства й суду.

Також, колегія при вирішенні питання продовження запобіжного заходу враховує те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тривалий час переховувався від органу досудового розслідування.

З метою уникнення обвинуваченим суду, враховуючи тяжкість призначеного йому покарання, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що зазначені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк до 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 331, 401 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора в кримінальному провадженні задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року засуджено за ч.2 ст.121, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на вісім років позбавлення волі - строк тримання під вартою по 31 жовтня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді