Справа № 953/5949/24
н/п 1-кс/953/8542/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000491 від 15.04.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Борівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 303 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

22.11.2024 до суду надійшло прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000491 від 15.04.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2024 за № 0000491, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

15.04.2024 до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали від УМП ГУНП в Харківській області про те, що особа на ім`я " ОСОБА_8 ", разом з невстановленими особами, на території м. Харкова займається втягненням жінок, які перебувають у скрутному матеріальному становищі, у зайняття проституцією та забезпечує їх сутенерство.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 в квітні 2024 року (точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) виник умисел, направлений на втягнення осіб у зайняття проституцією, з використанням їх уразливого стану, зайняття сутенерством, а також на створення та утримання місць розпусти і надання таких місць для здійснення розпусних дій, з метою наживи, під виглядом масажного салону.

З метою отримання більшої наживи від протиправної діяльності ОСОБА_4 залучив для своєї злочинної діяльності невстановлених в ході досудового слідства осіб, які виконували роль адміністраторів, розробив спільний злочинний план, про що повідомив всіх членів групи. Невстановлені в ході досудового слідства особи погодились із злочинним планом ОСОБА_4 на вчинення кримінальних правопорушень.

Так, згідно спільного злочинного плану, ОСОБА_4 підшукав та орендував приміщення, в якому в подальшому створив та утримував місце розпусти і надав таке місце для здійснення розпусних дій, з метою наживи.

Крім того, ОСОБА_4 повинен був підшукувати осіб жіночої статі, які внаслідок виниклих особистих та сімейних обставин перебували в уразливому стані, викликаному їх тяжким матеріальним становищем, та в подальшому в ході бесід, втягувати осіб у заняття проституцією; забезпечувати систематичне надання ними платних сексуальних послуг у приміщенні створеного місця розпусти; підшукувати клієнтів шляхом розміщення оголошень в мережі «Інтернет» про надання платних послуг сексуального характеру під виглядом надання послуг масажу; отримувати частку виручених коштів від надання платних сексуальних послуг жінками, яких вони втягнули у зайняття проституцією; контролювати дії невстановлених в ході досудового слідства осіб, які виконували роль адміністраторів.

Невстановлені в ході досудового слідства особи, які виконували роль адміністраторів, в обов`язки яких входило: у вже орендованому приміщенні за згодою та під контролем ОСОБА_4 утримувати місце розпусти і надавати таке місце для здійснення розпусних дій, з метою наживи; забезпечувати систематичне надання жінками платних сексуальних послуг у приміщенні створеного місця розпусти; отримувати частку виручених коштів від надання сексуальних послуг жінками; розміщувати оголошення в мережі «Інтернет» про надання високооплачуваної роботи для жінок; підшукувати клієнтів шляхом розміщення оголошень в мережі «Інтернет» про надання платних послуг сексуального характеру, під виглядом надання послуг масажу та відповідати на телефонні дзвінки клієнтів; отримувати частку виручених коштів від надання платних сексуальних послуг жінками.

Спільні протиправні дії ОСОБА_4 та невстановлених в ході досудового слідства осіб, які були спрямовані на втягнення жінок у зайняття проституцією, з використанням їх уразливого стану, зайняття сутенерством, а також на створення та утримання місця розпусти і надання такого місця для здійснення розпусних дій, з метою наживи, тривали до серпня 2024 року.

Так, 21 травня 2024 року знаходячись в масажному салоні за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового слідства особами, реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на втягнення особи у зайняття проституцією та сутенерство, з корисливих мотивів, в ході розмови з ОСОБА_9 , яка звернулась з приводу високооплачуваної роботи, повідомив останній про можливість великих заробітків при зайнятті проституцією під виглядом надання послуг еротичного масажу, при цьому пообіцявши забезпечувати її місцем для надання сексуальних послуг, за що ОСОБА_9 , у разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_4 повинна буде віддавати йому та адміністраторам шістдесят (60 %) відсотків заробітку з кожного клієнта.

ОСОБА_9 перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі, що обумовлювало її уразливий стан, розраховуючи на легкість і доступність отримання заробітку, шляхом зайняття проституцією, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового слідства особами, реалізуючи злочинний умисел направлений на зайняття сутенерством, яке полягало у вчинені дій щодо забезпечення зайняття проституцією ОСОБА_9 в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: підшукування для ОСОБА_9 клієнтів, надання масажної олії, інтимних змазок, для використання під час сурогатних статевих актів, отримування від клієнтів грошових коштів в якості винагороди за надання сексуальних послуг ОСОБА_9 , які ОСОБА_4 та невстановлені в ході досудового слідства особи, розподіляли між собою.

Вказані протиправні дії спрямовані на сутенерство тривали до кінця травня 2024 року (більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим).

Таким чином своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України втягнення особи у зайняття проституцією, з використанням уразливого стану цієї особи та сутенерство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 28 травня 2024 року знаходячись в масажному салоні за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 повторно, діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового слідства особами, реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на втягнення особи у зайняття проституцією та сутенерство, з корисливих мотивів, в ході розмови з ОСОБА_10 , яка звернулась з приводу високооплачуваної роботи, повідомив останній про можливість великих заробітків при зайнятті проституцією під виглядом надання послуг еротичного масажу, при цьому пообіцявши забезпечувати її місцем для надання сексуальних послуг, за що ОСОБА_10 у разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_4 повинна буде віддавати йому та адміністраторам шістдесят (60 %) відсотків заробітку з кожного клієнта.

ОСОБА_10 перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі, що обумовлювало її уразливий стан, розраховуючи на легкість і доступність отримання заробітку, шляхом зайняття проституцією, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового слідства особами, реалізуючи злочинний умисел направлений на зайняття сутенерством, яке полягало у вчинені дій щодо забезпечення зайняття проституцією ОСОБА_10 в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: підшукування для ОСОБА_10 клієнтів, надання масажної олії, інтимних змазок, для використання під час сурогатних статевих актів, отримування від клієнтів грошових коштів в якості винагороди за надання сексуальних послуг ОСОБА_10 , які ОСОБА_4 та невстановлені в ході досудового слідства особи, розподіляли між собою.

Вказані протиправні дії спрямовані на сутенерство тривали до кінця травня 2024 року (більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим).

Таким чином своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України втягнення особи у зайняття проституцією, з використанням уразливого стану цієї особи та сутенерство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, - аудіо- відео контроль особи.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 25.11.2024 включно.

Відповідно до постанови першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 19 листопада 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 25 грудня 2024 року включно.

25.11.2024 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг слідчих дій, а саме: закінчити процедуру розсекречення протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, клопотань та ухвал слідчих суддів Харківського апеляційного суду, що стали підставою їх проведення; отримати висновки судово-фоноскопічних експертиз з Харківського НДЕКЦ МВС України; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; встановити інших учасників скоєння кримінального правопорушення; ознайомити підозрюваних з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку зі складністю кримінального провадження, великої кількості підозрюваних та потерпілих, проведенням значної кількості слідчих (розшукових) дій та судових експертиз, без яких неможливе завершити повне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування.

Необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами продовження строку цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою продовження цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, про наявність доказів причетності до вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, які є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку.

Вказані ризики підтверджуються такими фактичними обставинами.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується, тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким злочином, у випадку визнання останнього винним, передбачається можливість призначення покарання у виді реального позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 вручено копії відповідних процесуальних документів, серед яких є процесуальні документи з даними свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні причетність до інкримінованих злочинів визнав, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання. Щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту заперечував, просив застосувати нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію підзахисного, зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні є недоведеними, просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполяв на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 . слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 25.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 25 грудня 2024 року, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 07 жовтня 2024 року, якою підозрюваному застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, не є можливим.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше не судимий, розлучений, має постійне місце проживання, має на утриманні сина 14.12.2009 р.н.

При цьому, слідчим суддею враховано надані підозрюваним та його захисником пояснення щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з 23:00 год до 06:00 год. строком на час проведення досудового розслідування з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки це буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 25.12.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000491 від 15.04.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 із забороною покидати місце проживання в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) в межах строку досудового розслідуванн до 25 грудня 2024 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись від будь якого спілкування з учасниками кримінального провадження, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 25 грудня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1