Справа № 212/8341/24
У Х В А Л А

іменем України

07 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження №0001361 від 23.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глеюватка Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вчиненого при наступних обставинах: приблизно о 18:45 годин 23.06.2024 року, в світлий час доби, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини вулиці Шконди з боку вул. Коцюбинського в напрямку вул. Севанська в Покровському районі міста Кривого Рогу рухався технічно справний мотоцикл «Jawa 638», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до домоволодіння АДРЕСА_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей же час, попереду мотоциклу «Jawa 638», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проїзній частині дороги по вулиці Шконди, понад правим краєм, в попутному напрямку з мотоциклом, рухалася пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що йшла у темпі спокійного кроку не змінюючи темпу та напрямку свого руху.

Однак, водій ОСОБА_4 діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в безпечності свого руху, маючи технічною можливістю запобігти наїзду на пішохода, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним мотоцикл «Jawa 638», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб надати дорогу пішоходу який рухався по проїзній частині дороги по АДРЕСА_4 , чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

«12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, по проїжджій частині дороги АДРЕСА_4 , водій ОСОБА_4 , допустив наїзд керованого ним мотоцикла «Jawa 638», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 , що рухалася по проїжджій частині дороги вул. Шконди, в попутному з ним напрямку, у темпі спокійного кроку не змінюючи темп та напрямок свого руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта № 1375 від 30.07.2024 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3.м «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , є прямий причинний зв`язок.

Органом досудового слідства наведені дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 23 жовтня 2024 року між прокурором Криворізької Центральної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до якої сторони домовились про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом та звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не оспорює фактичні обставини по справі, встановлені в ході досудового слідства та відшкодував завдану потерпілій матеріальну шкоду, тому просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене угоді покарання.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, посилаючись на те, що вказана угода відповідає інтересам обвинуваченого та зазначив, що матеріали кримінального провадження містять докази, які свідчать про наявність підстав для застосування до обвинуваченого покарання визначеного в угоді.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу у її відсутність та зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_4 в повному обсязі відшкодована завдана їй злочином матеріальна та моральна шкода, вона не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в угоді.

Заслухавши думку сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Частиною 1 ст. 286 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України, ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує обставини вчинення злочину, відповідно до яких обвинуваченим ОСОБА_4 внаслідок порушення Правил дорожнього руху здійснено наїзд на пішохода (потерпілу), яка рухалась понад правим краєм проїзної частини не змінюючи темпу та напрямку свого руху; наслідки вказаного злочину, яким заподіяно потерпілій тяжких тілесних ушкоджень; особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; на утриманні малолітніх дітей не має; офіційно не працевлаштований; інвалідності не має; не одружений; раніше не судимий, перебував на військовій службі ВЧ НОМЕР_2 Національної гвардії України, де характеризується позитивно, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази, які б обґрунтовували узгоджене сторонами угоди покарання в частині не застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

За таких підстав, суд визнає зазначену угоду про визнання винуватості такою, що суперечить вимогам КК України , та у відповідності до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України відмовляє в її затвердженні.

Відповідно до абз. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 474 КПК України, повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

Отже, суд продовжує судовий розгляд по зазначеному кримінальному провадженню в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 468 476, 369 -372, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 23 жовтня 2024 року між прокурором Криворізької Центральної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до якої сторони домовились про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом та звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч. 1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1