ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисниці ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000327 щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 ,поданою на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вугледара Донецької області, громадянина України, раніше засудженого за вироком Вугледарського міського суду Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 850 грн (штраф не сплачений),

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, із призначенням покарання: за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднане невідбуте покарання у вигляді штрафу за попереднім вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 07 червня 2021 року, і остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та штрафу у розмірі 850 грн (із визначенням самостійного виконання цього виду покарання).

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу

Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України, тобто будучи обізнаним, що в України триває воєнний стан, дізнавшись про те, що внаслідок окупаційних обстрілів деякі гаражні приміщення мешканців міста Вугледара Донецької області, які тимчасово виїхали в більш безпечні населені пункти України, пошкоджені і там залишилось майно, будучи мешканцем вказаного населеного пункту, раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення проти власності, судимість за яке не знята і не погашена в установленому законом порядку, керуючись корисливими мотивами, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, у середині вересня 2022 року (точний час не встановлений) в денний час доби, ОСОБА_8 , керуючись заздалегідь обміркованим злочинним умислом, направленим на отримання доступу до матеріальних цінностей, які мав намір обернути в свою власність і розпорядитися за власним розсудом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, переслідуючи корисливі мотиви та мету наживи, в умовах воєнного стану, з метою крадіжки прийшов в гаражний кооператив «Шахтар», розташований за адресою: Донецька область, Волноваський район, місто Вугледар, вулиця Трифонова, № 19 , де шляхом вільного доступу незаконно проник до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , доступ до якого був на той момент вільний внаслідок його пошкодження через бойові дії, звідки викрав зварювальний інвертор «KAISER NBC-250 PROFI» залишковою вартістю 2461 грн. 94 коп. та домкрат гідравлічний «SIGMA 2т» залишковою вартістю 361 грн. 00 коп. та з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2822 грн. 94 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 в середині вересня 2022 року (точний час не встановлений) в денний час доби, керуючись заздалегідь обміркованим злочинним умислом, направленим на отримання доступу до матеріальних цінностей, які мав намір обернути в свою власність і розпорядитися за власним розсудом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, переслідуючи корисливі мотиви та мету наживи, в умовах воєнного стану, з метою крадіжки прийшов в гаражний кооператив «Прогрес», розташований за адресою: Донецька область, Волноваський район, місто Вугледар, вулиця Трифонова, № 24 , де шляхом вільного доступу незаконно проник до гаражного приміщення № НОМЕР_2 , доступ до якого був на той момент вільний внаслідок його пошкодження через бойові дії, звідки викрав бігову доріжку «INTERFIT ALPHA KL 9817» залишковою вартістю 2972 грн. 28 коп. та з місця кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02 травня 2023 року, близько 11-ї години, ОСОБА_8 , знаходячись на перехресті вулиць Первомайської та Зарічної населеного пункту Богоявленка Вугледарської об`єднаної територіальної громади Волноваського району Донецької області , побачив велосипед у знайомого йому громадянина ОСОБА_12 , яким вирішив заволодіти шляхом зловживання довірою з боку останнього. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , керуючись корисливими мотивами та раптово виниклим злочинним умислом, направленим на заволодіння велосипедом, який мав намір обернути в свою власність і розпорядитися за власним розсудом, діючи повторно, умисно, переслідуючи мету наживи, заручившись тривалим знайомством, попросив у ОСОБА_12 велосипед під приводом здійснення

поїздки по селу. Заволодівши таким чином шляхом зловживання довірою велосипедом «FORMULA BERKUT 26» залишковою вартістю 3233 грн. 33 коп., ОСОБА_8 уїхав, розпорядившись велосипедом за власним розсудом, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на зазначену суму.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у частині покарання і застосувати до нього Закон України про пробацію.

Вважає призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років занадто суворим, адже, він засуджений уперше, має міцні соціальні зв`язки та утримує дитину.

Під час апеляційного розгляду:

-обвинувачений ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_9 зазначили про узгоджене прохання щодо зміни вироку суду та звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням з огляду на низку пом`якшуючих обставин;

-прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених наразі вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України ґрунтується на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, у апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється (як і правильність застосування судом покарання за приписами ст.71 КК України), тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.50.65 КК та роз`яснюючих положень п.1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності і індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характери вчинених дій. їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому повноваження суду (його права га обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував та справедливо зазначив, що нові, аналогічні за змістом і за правовою кваліфікацією кримінальні правопорушення той вчинив , маючи не зняту та не погашену попередню судимість і не сплатив покарання у вигляді штрафу за попереднім вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 07 червня 2021 року.

Колегія суддів погоджується із викладеними у вироку підставами вважати обставиною, що пом`якшує покарання, щиросердне каяття обвинуваченого у скоєному та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Судом також не встановлено наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_8 , адже його дружина та дитина мешкають наразі окремо, перебуваючи за кордоном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , як і надані ним пояснення під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини та надану ( і належним чином умотивовану) оцінку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України залишити без ьзмін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду. протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4