ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8630/24

Номер провадження 1-кп/495/924/2024

17 вересня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 16 вересня 2024 у кримінальному провадженні, яке внесене 13 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Красна Коса Білгород-Дністровського району, Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

сторони кримінального провадження :

- прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області - ОСОБА_4

- обвинувачений - ОСОБА_3

- захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

- потерпіла - ОСОБА_6

- законний представник потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

11 серпня 2024 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , підійшов до домоволодіння розташованого за адресо: АДРЕСА_1 , де побачив знайому йому неповнолітню сусідку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла неподалік домоволодіння. В цей час у ОСОБА_3 , виник умисел на здійснення погрози вбивством, шляхом застосування наявного при собі газобалонного пневматичного пістолету «МР-654К» НОМЕР_1 калібру (4,5 мм).

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою вчинення погрози вбивством, бажаючи викликати у ОСОБА_6 , побоювання за своє життя, підійшов до останньої спереду, та зупинившись на відстані витягнутої руки дістав із правої кишені шортів газобалонний пневматичний пістолет «МР-654К» НОМЕР_1 калібру (4,5 мм), та тримаючи його у правій руці здійснив перезарядку затвору пістолету після чого гучно погрожуючим тоном спитав «Хто кричав? Я вас всіх повбиваю!», таким чином висловивши на адресу потерпілої погрозу вбивством своїми діями, жестами та словами.

Вказані дії ОСОБА_3 , були сприйняті ОСОБА_6 , як реальна погроза вбивством із врахуванням обставин її здійснення: застосування газобалонного пневматичного пістолету схожого на реальну зброю, жестів, дій та слів, оскільки вважала, що ОСОБА_3 , може реалізувати вказану погрозу та сприймала її як таку, що може здійснитися.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, за ознаками: погроза вбивством,під час якої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

16 вересня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 16 вересня 2024 року, складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- заяви потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 про відсутність заперечень відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_3 .

- матеріали досудового розслідування.

Відповідно до наданих матеріалів кримінального провадження, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 11серпня 2024 року,приблизно о 22 годині 00 хвилин,більш точний час в ході 11 серпня 2024 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , підійшов до домоволодіння розташованого за адресо: АДРЕСА_1 , де побачив знайому йому неповнолітню сусідку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла неподалік домоволодіння. В цей час у ОСОБА_3 , виник умисел на здійснення погрози вбивством, шляхом застосування наявного при собі газобалонного пневматичного пістолету «МР-654К» НОМЕР_1 калібру (4,5 мм).

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою вчинення погрози вбивством, бажаючи викликати у ОСОБА_6 , побоювання за своє життя, підійшов до останньої спереду, та зупинившись на відстані витягнутої руки дістав із правої кишені шортів газобалонний пневматичний пістолет «МР-654К» НОМЕР_1 калібру (4,5 мм), та тримаючи його у правій руці здійснив перезарядку затвору пістолету після чого гучно погрожуючим тоном спитав «Хто кричав? Я вас всіх повбиваю!», таким чином висловивши на адресу потерпілої погрозу вбивством своїми діями, жестами та словами.

Вказані дії ОСОБА_3 , були сприйняті ОСОБА_6 , як реальна погроза вбивством із врахуванням обставин її здійснення: застосування газобалонного пневматичного пістолету схожого на реальну зброю, жестів, дій та слів, оскільки вважала, що ОСОБА_3 , може реалізувати вказану погрозу та сприймала її як таку, що може здійснитися.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості обвинуваченого ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, в 2014 році приймав участь у АТО також був учасником бойових дій, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк визначений санкцією ч.1 ст. 129 КК України строк.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати по справі-витрати по проведенню судової експертизи зброї № СЕ-19/116-24/17473-БЛ від 28.08.2024 року в розмірі 1514 гривень 56 коп. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні - пневматичний газобалонний пістолет МР-654-К, який відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 13 серпня 2024 визнаний речовим доказом, відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області від 13.08.2024 року на нього накладений арешт та зданий до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області № 2805 від 02.09.2024 року - слід знищити, знявши арешт з вказаного майна.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Пробаційний нагляд за засудженим ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 процесуальні витрати по справі - витрати по проведенню судової експертизи зброї № СЕ-19/116-24/17473-БЛ від 28.08.2024 року в розмірі 1514 гривень 56 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - пневматичний газобалонний пістолет МР-654-К який відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 13 серпня 2024 визнаний речовим доказом,

відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеській області від 13.08.2024 року на нього накладений арешт та зданий до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області № 2805 від 02.09.2024 року - знищити,знявши арешт з вказаного майна.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників су дового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1