КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 381/2/20 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/778/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і обвинуваченого ОСОБА_7 , кожного окремо, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 191 102 000 038 77 від 16 серпня 2019 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 засуджені:

- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146 КК України на 3 роки позбавлення волі, за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на 13 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 17.08.2019 з зарахуванням у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув?язнення з розрахунку день за день.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 залишено попередній у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 20.11.2022;

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146 КК України на 4 роки позбавлення волі, за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на 13 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування ОСОБА_8 рахувати з 17.08.2019 з зарахуванням у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув?язнення з розрахунку день за день.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 залишено попередній у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 20.11.2022.

На часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_10 постановлено стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 95.291 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі по 2.000.000 грн. з кожного.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019:

- на вилучені під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 речі: футболку сірого кольору з написом голубого кольору "FASHION" та абстрактним малюнком, з біркою "STEINERSIZEXXXXL", шорти сірого кольору з написом синього кольору "ADIDAS"; бриджі рожевого кольору з написом білого кольору "SUTHERIAND", майка чорного кольору, олімпійка сірого кольору з написом "SUBMIXTECHMIX"; ланцюжок срібний довжиною близько 50 см., хрестик срібний, три тримачі до сім карт ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), дві картки "Приватбанк" ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), картка EVA, картка "Фокстрот", чек з магазину; коробка від мобільного телефону Самсунг серійний номер: НОМЕР_6 , коробка від мобільного телефону НОМЕР_7 , серійний номер: НОМЕР_8 ; мобільні телефони: сенсорний рожевого кольору імеі1: НОМЕР_8 , імеі2: НОМЕР_9 з сім картками в ньому: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; мобільний телефон Мейzu без сім карт імеі1: НОМЕР_12 , імеі2: НОМЕР_13 ; мобільний телефон LENOVO чорного кольору імеі1: НОМЕР_14 , імеі2: НОМЕР_15 з сім картою: НОМЕР_16 , мобільний телефон NOKIA, імеі: НОМЕР_17 з сім картою: НОМЕР_18 ; кухонні ножі в кількості 4 штуки та серветки зі слідами РБК з пластикового ящика в гаражному приміщенні, зразок ґрунту з робочої поверхні лопати в гаражному приміщенні, лопата металева з дерев`яним держаком, що вилучені з гаражного приміщення; скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.219 на майно, яке було вилучене 17.08.2019 з автомобіля марки ВАЗ 2114, д.н.з. НОМЕР_19 : змив з керма, змив з коробки передач за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з ручки водійських дверей, внутрішня сторона, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з передньої пасажирської дверки за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з правої задньої пасажирської ручки дверей, внутрішня сторона, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з лівої задньої пасажирської ручки дверей, внутрішня сторона, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з задньої полиці автомобіля за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з багажного відсіку за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; змив з даху автомобіля, зовнішня частина біля лівого заднього пасажирського сидіння, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону; чотири фрагменти аркушу паперу (чеки), свідоцтво про реєстрацію автомобіля, банківська картка "Приватбанк" НОМЕР_20 ; ключ з маркувальними позначеннями; змив слідів РБК з лівої задньої частини стелі, внутрішня сторона на аплікатор ВОЛЕС та марлевий тампон; виріз слідів РБК з паску безпеки напроти лівої задньої пасажирської дверки біля підлоги; виріз з правого та лівого пасажирського сидіння (чохлів) разом з об`єктом носієм; металевий предмет (дві штуки) циліндричної форми; папка червоного кольору з документами, а саме: свідоцтво про базову середню освіту на ім`я ОСОБА_8 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_21 , картка платника податків на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про закінчення закладу з підготовки кваліфікації водіїв на ім`я ОСОБА_8 , медична довідка про проходження наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_8 , витяг з єдиного державного демографічного реєстру, медична довідка на ім`я ОСОБА_8 ; сліди папілярних узорів з поверхні автомобіля відкопійовані на фрагменти дактилоплівки; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_22 на авто ВАЗ 21140, р.н. НОМЕР_19 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_23 ; автомобіль ВАЗ 21140, р.н. НОМЕР_19 , сірого кольору, номер шасі: НОМЕР_24 ; чохол червоного кольору від мобільного телефону, всередині якого знаходиться чохол від мобільного телефону прозорий; скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019 на одну шкарпетку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, що була вилучена 17.08.2019 на ґрунтованому покритті на ділянці місцевості автодороги Київ-Одеса поблизу смт. Глеваха (200 м від розвороту), під час вказаного огляду на відстані 40 см від відбійника; скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019, відповідно до якої накладено арешт на мобільний телефон марки Sumsung Galaxy A20 secured by Knox povered by android з ІМЕІ1: НОМЕР_25 , ІМЕІ2: НОМЕР_26 , в якому знаходилась картка мобільного оператора з номером НОМЕР_27 , що належить ОСОБА_8 та який надала для огляду ОСОБА_12 ;

- на спортивну кофту синього та чорного кольору "yeuropaw", спортивні штани темно-синього кольору, які поміщені до картонної коробки, кросівки сірого кольору із шнурками, які упаковані до картонної коробки, які були вилучені у ОСОБА_8 17.08.2019.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2019 на майно: картку "Приватбанк" з номером НОМЕР_28 , мобільний телефон марки "Nomi" бежевого кольору, мобільний телефон марки "NOKIA" темно синього кольору, ланцюжок срібного кольору з кулоном у вигляді розп`яття, банківська картка з номером НОМЕР_29 (Monobank), карабін з шістьма дверними ключами; шорти темно синього кольору з маркуванням "Adidas", кофта з капюшоном сірого кольору з маркуванням "Rocha john Rocha", ніж сірого кольору з рукояткою.

У провадженні стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Ухвалою судді-доповідача від 17.11.2022, на задоволення клопотання прокурора у провадженні ОСОБА_13 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному з обвинувачених за ч. 2 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 120 191 102 000 038 77 від 16.08.2019 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 законної сили, з утриманням їх під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор", або до ухвалення іншого рішення у провадженні судом апеляційної інстанції.

Вироком суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, що вони 04.08.2019, близько 20 год. 00 хв., діючи за попередньою змовою між собою, маючи на меті з`ясувати стосунки з ОСОБА_14 , на автомобілі марки ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_19 , який належить на праві власності батьку ОСОБА_7 - ОСОБА_15 , приїхали до хостелу за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , де на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_14 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний протиправний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі останнього.

ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 вчинити цей злочин разом, на що останній погодився, вступивши з ним в злочинну змову.

Реалізуючи цей свій злочинний умисел, 04.08.2019, близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, керуючись мотивом помсти, який виник у них в зв`язку з вчиненням ОСОБА_14 побиття матері ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного позбавлення волі людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконного позбавили ОСОБА_14 права на свободу пересування, тобто права вільного та безперешкодного за своїм бажанням переміщатися у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб та у будь-який час, що виразилось в психологічному змушенні ОСОБА_14 сісти до салону їх автомобіля.

У подальшому, цього ж дня, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, рухаючись на автомобілі марки ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_19 , автодорогою Київ-Одеса поруч з населеним пунктом смт. Глеваха Васильківського р-ну Київської області, з метою подолання волі ОСОБА_14 до опору, так як останній намагався вилізти з салону автомобіля через відчинене вікно, застосовуючи фізичну силу, яка виразилася в нанесенні ОСОБА_8 металевою трубою не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_14 та подальшому зв`язуванні йому рук буксирним тросом, фактично позбавили ОСОБА_14 свободи пересуватися.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою на автомобілі марки ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_19 , перемістили ОСОБА_14 , який знаходився у салоні автомобіля на задньому сидінні і не міг самостійно його покинути проти їх волі, від території помешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , до лісового масиву Веприцького лісництва ДП "Фастівський лісгосп" (квартал № 27), що в с. Веприк Фастівського району Київської області. При цьому ОСОБА_7 керував автомобілем, а ОСОБА_8 був у ньому пасажиром.

Перебуваючи в лісовому масиві, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою між собою і бажаючи досягнути одного злочинного результату, силоміць витягнули ОСОБА_14 з салону автомобіля, продовжуючи при цьому заподіювати останньому фізичних страждань.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно позбавили ОСОБА_14 права на волю, закріпленого ст.ст. 19, 23, 29, 32 і 33 Конституції України та ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04.08.2019, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, перебуваючи в лісовому масиві Веприцького лісництва ДП "Фастівський лісгосп" (квартал № 27), що в с. Веприк Фастівського району Київської області, на ґрунті неприязних відносин, керуючись мотивом помсти, який виник у них в зв`язку з вчиненням ОСОБА_14 побиття матері ОСОБА_7 , вирішили заподіяти смерть ОСОБА_14 .

При цьому, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 вчинити цей злочин разом, на що останній погодився, вступивши з ним в злочинну змову.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, відразу після цього в вказаному лісовому масиві, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, ОСОБА_7 лопатою, яку взяв з свого автомобіля, наніс ОСОБА_14 не менше п`яти ударів в область голови.

Зразу після цього ОСОБА_8 іншою лопатою, яку взяв з автомобіля ОСОБА_7 , завдав ОСОБА_14 не менше десяти ударів в область голови.

У подальшому ОСОБА_7 за допомогою тросу здушив шию потерпілого, а потім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом затягнули ОСОБА_14 далі в ліс, де ОСОБА_8 ножем, який взяв в автомобілі ОСОБА_7 , наніс не менше трьох колото-різаних поранень та однієї різаної рани в області шиї ОСОБА_14 .

Своїми спільними умисними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки з переходом на основу черепа; десяти забитих ран лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної та потиличної ділянок; різаної рани шиї справа; трьох колото-різаних поранень шиї зліва (рани лівої переднє-бокової поверхні шиї, від яких в напрямку зліва-направо та згори-вниз відходять ранові канали довжиною від 5 см. до 0,7 см., які сліпо закінчуються в м`язах шиї без ушкоджень органів шиї та крупних судин); двох горизонтальних синців та смугастих саден шиї зліва з ушкодженням під`язикової кістки, садна передньої поверхні шиї; двох крововиливів в м`яких тканинах спини (в проекції остистих відростків 4-го поперекового та 11-12 грудних хребців), - які, відповідно до висновку експерта № 191/д/614тр від 30.11.2019, відносяться: забита рана передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки з переходом на основу черепа - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; забиті рани лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної та потиличної ділянок - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; різана рана шиї справа, три колото-різані поранення шиї зліва - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; ушкодження під`язикової кістки - до ушкоджень середньої тяжкості; синці та садна шиї зліва, садно передньої поверхні - до легких тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закопали тіло останнього до викопаної ними ями.

17.08.2019, о 23 год. 28 хв., тіло ОСОБА_14 виявлене працівниками поліції в лісовому масиві Веприцького лісництва ДП "Фастівський лісгосп" (квартал № 27), що в с. Веприк Фастівського району Київської області, у ямі, засипаній зверху землею.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зі змінами просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 (помилково вказано 29.09.2022) стосовно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а саме: перекваліфікувати дії кожного з них з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України; закрити провадження стосовно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожного, за ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 417 КПК України у зв`язку з відсутністю в їх діях кожного з них цього складу кримінального правопорушення.

Також захисник просить у разі наявності правових підстав з урахуванням вимог ч. 2 ст. 404 КПК України вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинувачених.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 послався на те, що під час розгляду даного кримінального провадження у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 частково визнали свою вину, а саме визнали в частині нанесення потерпілому всього комплексу тілесних ушкоджень, у тому числі і тяжких тілесних ушкоджень, в частині ж вчинення злочину та визнання вини за ч. 2 ст. 146 КК України кожний з них заперечив, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_14 самостійно сів 04.08.2019 до транспортного засобу "ВАЗ 21140", д.н.з. НОМЕР_19 , яким вони поїхали на територію Веприцького лісництва ДП "Фастівський лісгосп" (квартал № 27).

А саме, як наполягає захисник, питання притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146 КК України взагалі не зайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, натомість, надані та приєднані прокурором письмові докази, відеозапис подій за участю обвинувачених та померлого ОСОБА_14 свідчить, на переконання захисника, про добровільність дій останнього та відсутність будь-якого примусу зі сторони обвинувачених, на що вказав і єдиний свідок цих подій - ОСОБА_16 .

Що стосується кваліфікації дій кожного з обвинувачених за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, то захисник вважає, що за позицією обвинувачених, наявними письмовими доказами та показаннями у провадженні потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_17 не підтверджений умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_14 , а інших очевидців події у провадженні не встановлено, а тому, захисник стверджує, що суд першої інстанції під час постановлення вироку суду від 22.09.2022 не врахував висновки, що викладені в рішеннях Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 25.03.2021 (справа № 428/11944/19), від 14.09.2021 (справа № 381/1869/18), в яких досліджено питання відмежування умисного вбивства від умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

На переконання захисника, надаючи оцінку доводам сторін кримінального провадження та наданим ними доказам, суд повинен був врахувати, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок значної кількості тяжких, середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судової медичної експертизи № 614 від 30.11.2019, а оскільки причина смерті ОСОБА_14 органом досудового слідства та під час проведення судового слідства - не встановлена, тому неможливо було об`єктивно встановити поза розумним сумнівом, на що був направлений умисел кожного з співучасників вчинення даного злочину, а відтак, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягали кваліфікації за наслідками заподіяння ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, - за ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник висловив прохання і про те, що при призначенні кожному з обвинувачених покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, необхідно врахувати ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу кожного з них та відношення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожного з обвинувачених.

Також, не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 щодо нього та призначити йому покарання за скоєння ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 10 років та переглянути цивільний позов в частині моральної шкоди.

А саме, обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що даний вирок є занадто суворим, оскільки суд мав можливість та законні підстави призначити менш суворе покарання в межах санкції статті з урахуванням обставин, що пом`якшують його покарання, - часткового визнання вини в нанесенні тілесних ушкоджень та механізму їх нанесення; щиросердного розкаяння; сприяння слідству у розкритті злочину та даних про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно.

В доповненнях до апеляційної скарги від 22.02.2024 обвинувачений ОСОБА_7 та в заяві від 11.06.2024 обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, просять перерахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Скориставшись правом, передбаченим ст. 402 КПК України, представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційні скарги захисника та обвинуваченого, в яких просив залишити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін, з обґрунтуванням своєї позиції.

Іншими учасниками провадження вирок стосовно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не оскаржений.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинувачених та захисника на підтримку доводів апеляційних скарг з позицією перекваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та закриття провадження за ч. 2 ст. 146 КК України за відсутності складу цього кримінального правопорушення, а також щодо пом`якшення покарання та перерахування строку попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, пояснення прокурора, представника потерпілої та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту повністю, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши частково докази у провадженні та допитавши експерта ОСОБА_18 і свідка ОСОБА_19 на задоволення клопотання сторони захисту, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг і позицію сторони захисту щодо правильного застосування до кожного з обвинувачених положень ст. 72 КК України, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, що визнано судом доведеним, за апеляційними вимогами, як передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України, що підтримані стороною захисту в суді апеляційної інстанції, з урахуванням позиції сторін у кримінальному провадженні.

Зокрема, за приписами ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Даних вимог закону суд першої інстанції дотримався і його висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, у незаконному позбавлення волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, та вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, у суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не визнали, а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - визнали частково, зокрема, не заперечували щодо обставин часу, дати та місця, що встановлені судом, нанесення ОСОБА_14 всього комплексу тілесних ушкоджень, однак спростували наявність умислу на вбивство останнього.

А саме, обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції 30.11.2021 показав про те, що його мама проживала спільно з ОСОБА_14 .

Вони то сходилися, то розходилися.

Коли ОСОБА_14 був у стані алкогольного сп`яніння, то були випадки, що він різав собі вени, а то хотів повіситися.

За день до досліджуваної події (04.08.2019), з 3 на 4 число, ОСОБА_14 побив його- ОСОБА_7 маму ( ОСОБА_20 ).

Йому подзвонив охоронець хостелу в с. Тарасівка і сказав, що ОСОБА_14 забрав у мами гроші і мобільний телефон.

Перший раз він- ОСОБА_7 разом з братом і своєю дівчиною ОСОБА_21 ( ОСОБА_19 ), з якою проживали разом, о 10 год. 04.08.2019 приїхали до хостелу, де перебувала його мама, яка йому розповіла, що ОСОБА_14 зустрів її після роботи, побив та потягнув у хостел.

Вони викликали поліцію, написали заяву по факту викрадення і побиття матері та повернулися додому.

Ближче до вечора того ж числа, він- ОСОБА_7 , вирішив поспілкуватися з ОСОБА_14 , для чого він-обвинувачений, ОСОБА_8 та ОСОБА_21 ( ОСОБА_19 ) поїхали до хостелу на автомобілі "Жигулі", який належать його- ОСОБА_7 . батькові - ОСОБА_15 .

Коли прибули до хостелу, він та ОСОБА_8 піднялися на другий поверх, де ОСОБА_14 сказав, щоб зачекали на нього, він вийде.

ОСОБА_14 дійсно вийшов, вони поговорили, і ОСОБА_14 запропонував проїхати до лісу біля смт. Глеваха.

По дорозі, ОСОБА_14 почав кидатися, а ОСОБА_8 вдарив його кілька разів куском труби, який валявся позаду в автомобілі.

Потім доїхали до м. Фастів, ОСОБА_14 вказував куди потрібно їхати, куди повертати і де зупинитися.

Він- ОСОБА_7 ту місцевість лісу знав, бо там кілька разів вони сумісно смажили шашлики.

Коли доїхали до лісу та зупинилися, вже було темно.

З автомобіля вони, окрім ОСОБА_21 , вийшли одночасно та відійшли в бік дороги від обочини.

У ОСОБА_14 у руках нічого не було.

Вони втрьох стояли обличчям один до одного та спілкувалися, при цьому ОСОБА_14 почав їм погрожувати та ображати.

Слова ОСОБА_22 його- ОСОБА_7 обурили, він взяв дві лопати з металевим полотном (штиком), які лежали в машині, бо напередодні вони копали картоплю у ОСОБА_8 .

Одну лопату він- ОСОБА_7 встромив у землю, іншою лопатою, а саме його штиком (копальною частиною) почав бити ОСОБА_14 по голові та тулубу.

Наніс декілька ударів, ОСОБА_14 впав, а ОСОБА_8 наніс йому ще декілька ударів іншою лопатою.

Всього разом з ОСОБА_8 вони, кожен, нанесли ОСОБА_14 по 5-10 ударів металевою частиною лопати.

Зазначив, що удари вони наносили, коли ОСОБА_14 і стояв, і лежав долі.

По часу - удари наносили недовго.

Після нанесення ударів ОСОБА_14 заспокоївся, встав і запропонував пройтися прогулятися.

У ОСОБА_14 тросом були зв`язані руки.

Вони втрьох пройшли метрів 10-20 вглибину лісу, ОСОБА_14 йшов першим, вони з ОСОБА_8 - за ним з лопатами, які взяли з собою.

ОСОБА_14 почав погрожувати, вони з ОСОБА_8 знову почали бити ОСОБА_14 лопатами, а саме робочими поверхнями з металу.

Били по часу від 30 секунд до 1 хвилини.

Коли припинили наносити удари, то ОСОБА_14 вже лежав.

Далі ОСОБА_22 продовжив їх ображати, він- ОСОБА_7 взяв частину троса, яким були зв`язані руки ОСОБА_22 , а частина троса була вільна, якою ОСОБА_14 , що лежав обличчям донизу, стоячи над ним та притискаючи ногою в області спини останнього, став душити обома руками приблизно 5 сек., поки у нього- ОСОБА_7 не скінчилася агресія і він відпустив трос.

ОСОБА_14 при цьому був у свідомості, хоча кров на обличчі в нього вже була.

Далі він- ОСОБА_7 перевернув ОСОБА_14 на спину.

ОСОБА_14 важко дихав, нічого не говорив, але був живий.

Вони з ОСОБА_8 пішли до автомобіля, перекурили, він- ОСОБА_7 почав складати в автомобіль лопати, а ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_14 з ножем, щоб розв`язати йому руки.

По поверненню ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_14 поводив себе неадекватно та відбивався від нього- ОСОБА_8 ногами.

Після цього, він з ОСОБА_8 та ОСОБА_21 поїхали до останньої додому, залишивши ОСОБА_14 в лісі.

ОСОБА_21 з дому взяла змінний одяг, який винесла в рюкзаку.

Потім він- ОСОБА_7 вирішив заїхати в АТБ, де, хто саме він-обвинувачений не пам`ятає, купили цигарок, води та хлорку.

Далі поїхали до нього- ОСОБА_7 додому, автомобіль поставили на місце в гаражі на подвір`ї.

Про події в лісі вони між собою не розмовляли, матері ( ОСОБА_20 ) він нічого не розповідав.

На його-обвинуваченого шортах і футболці були краплі крові, на одягу ОСОБА_8 - крові не було.

Він- ОСОБА_7 помився і пішов спати.

ОСОБА_8 залишився ночувати у нього вдома.

Зранку він- ОСОБА_7 прокинувся, поїхав на роботу, а по поверненню приблизно о 19 год. 30 хв. - 20 год. 00 хв. взяв автомобіль і поїхав перевірити чи пішов з лісу ОСОБА_14 .

Їхав тією ж дорогою, що і напередодні, ОСОБА_14 на тому місці, де вони залишили звечора, - не було, ножа на місці також не було.

На його- ОСОБА_7 думку, ніж ОСОБА_8 викинув в озеро.

На місці був трос, якого він-обвинувачений забрав та кинув в багажник автомобіля.

Коли їхав назад, метрів за 40-50 від місця події помітив щось біле, зупинився, вийшов і побачив ОСОБА_14 , який був холодний і синій.

Він- ОСОБА_7 взяв лопату, викопав яму глибиною "по пояс", притягнув до ями тіло ОСОБА_14 , якого і закопав, після чого спалив речі і поїхав додому.

Нікому про ці події не розповідав (а.п. 132-151 т. 4).

Між тим, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.08.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_23 та диску з відеозаписом проведення слідчого експерименту, випливають дещо інші обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень

Так під час проведення слідчого експерименту 17.08.2019, тобто в день затримання, ОСОБА_7 повідомив, що 04.08.2019, близько 19 год. 00 хв., він поїхав в с. Тарасівку разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , щоб поспілкуватися з ОСОБА_26 , який ображав його матір.

Близько 20 год. 00 хв. 04.08.2019 вони приїхали на авто ВАЗ-21140, д.н.з. НОМЕР_19 , за адресою: АДРЕСА_4 , де зустрілись з ОСОБА_14 щоб поговорити.

ОСОБА_14 сказав: тут (в хостелі) його не чіпати, а треба поїхати в ліс.

ОСОБА_7 також хотів поїхати в ліс щоб "надавити" на ОСОБА_14 , бо той погрожував членам його сім`ї.

ОСОБА_7 сів за кермо, ОСОБА_19 на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_8 сів на заднє праве сидіння, а ОСОБА_14 сів за водієм на заднє пасажирське сидіння.

Учасники слідчого експерименту приїхали до траси Київ-Одеса в смт. Глеваха, де на відстані 150 метрів від розвороту ОСОБА_7 повідомив, що в цьому місці на крайній правій смузі в напрямку руху м. Одеса ОСОБА_14 намагався вийти з авто, але задні ліві двері були зачинені та ОСОБА_14 почав вилазити через вікно.

Після цього ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та тримав ОСОБА_14 за руки, щоб останній не виліз з авто, а ОСОБА_27 в цей час вийшов з машини, підійшов до ОСОБА_28 та наніс йому декілька ударів правою рукою, в якій тримав металеву трубу, по голові.

Надалі, як пояснив ОСОБА_7 , вони з ОСОБА_8 зв`язали руки ОСОБА_14 та заштовхали в автомобіль, ОСОБА_7 сів за кермо, а ОСОБА_8 знаходився на задньому сидінні разом з ОСОБА_14 .

Після цього в лісі в АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 повідомив, що він разом з ОСОБА_8 витягнули ОСОБА_14 з автомобіля, після чого останній почав їм погрожувати фізичною розправою.

Він- ОСОБА_7 не витримав і став ОСОБА_14 , що лежав обличчям до землі зі зв`язаними за спиною руками, кінцем тросу, закинувши його за шию, душити, при цьому коліном тиснучи йому на спину, після чого через пару секунд його відпустив.

В цей час ОСОБА_8 доставав лопати.

ОСОБА_14 присів і почав кричати, а ОСОБА_8 наніс удар лопатою по голові ОСОБА_14 .

ОСОБА_7 почув хлопок (звук удару), після чого ОСОБА_14 посидів секунд 5 і впав, але був живий, бо він- ОСОБА_7 чув його дихання.

Після вони разом з ОСОБА_8 взяли за ноги ОСОБА_14 та потягнули його в глибину лісу на відстань близько 10 метрів.

Притягнувши ОСОБА_14 (квартал № 27 Вепринського лісництва), останній почав щось розказувати, а ОСОБА_8 також його душив тросом, сказав, що потрібен ніж, і ОСОБА_7 пішов за ним, а ОСОБА_14 та ОСОБА_8 залишилися на місці.

Коли ОСОБА_7 повернувся, то ОСОБА_14 лежав без руху, а на запитання, що сталося, ОСОБА_8 сказав, що задушив його тросом та він вже не дихає, при цьому він вже почав копати яму.

Приблизно через десять метрів вони ОСОБА_7 з ОСОБА_8 викопали яму близько 0,5-1 метра в глибину.

Коли яма була викопана, то ОСОБА_8 взяв ніж та різав горло ОСОБА_14 , зняли трос, потім тіло відволікли до ями та вдвох закопали.

Трос у подальшому спалили у м. Фастові (а.с. 210-214, 215 т. 3).

Водночас, відповідно до даних протоколу проведення додаткового слідчого експерименту слідчого експерименту від 24.10.2019 за участі підозрюваного ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_29 та диску з відеозаписом проведення слідчого експерименту, в 27 кварталі Вепринського лісництва в с. Веприк Фастівського району Київської області, куди привів ОСОБА_7 , пояснював про те, що його мама ОСОБА_20 протягом останніх 1,5-2 роки зустрічалася з ОСОБА_14 , між ними виникали конфлікти.

ОСОБА_14 "тягнув" руки до мами, бив її, кидався, ходив з ножами, останній раз це було 03.08.2019, він її силоміць забрав у хостел в с. Тарасівка.

04.08.2019 мама зателефонувала йому- ОСОБА_7 , повідомила, де перебуває, і він разом з меншим братом та дівчиною ( ОСОБА_19 ) приїхали громадським транспортом і забрали маму додому. Водночас, написали заяву в поліцію і в службу охорони, але там "розвели руками", пояснюючи, що "допомогти" не зможуть.

Повернулися в м. Фастів, він- ОСОБА_7 доробив автомобіль, в гараж прийшов ОСОБА_8 , якому він розповів, що сталося, і повідомив про свій намір їхали увечері до ОСОБА_14 для з`ясування стосунків, а ОСОБА_8 сказав, що також поїде з ним.

До с. Тарасівки на автомобілі марки ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_19 , поїхали він- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з ними вирішила поїхати ОСОБА_19 .

В с. Тарасівка, забрали ОСОБА_22 , тобто ОСОБА_14 , знаючи чому він- ОСОБА_7 приїхав і що буде, добровільно, без фізичного примусу, дав згоду поїхати з ними поговорити, і сам запропонував поїхати саме в ліс для розмови.

До цього, з боку ОСОБА_14 були розмови на адресу ОСОБА_20 - "будеш сама собі яму копати", а тому це слугувало підставою надавити на ОСОБА_14 , щоб він собі яму копав в лісі.

Коли виїхали, в районі ст. Глеваха, ОСОБА_14 , який був стані алкогольного сп`яніння і сідав в автомобіль з ножем та пляшкою пива, став в машині кидатися, розмахувати ножем, а тому ОСОБА_8 наніс йому 3-4 удари по голові куском металевої труби, що лежала в салоні автомобіля під ногами, від чого ОСОБА_14 втратив свідомість, а ОСОБА_8 зв`язав йому руки буксирувальним тросом для автомобіля.

Після поїхали на заправку, а потім до нього- ОСОБА_7 додому, де взяли дві лопати.

Коли їхали по смт Глевасі ОСОБА_14 висовував голову у вікно автомобіля та кричав, а оскільки голова була у крові, то на дверцях автомобіля зовні була його кров.

Заїхавши у ліс, вказав на місцевість в лісі, вони втрьох: ОСОБА_14 , він- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та пішли в ліс, при цьому він- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взяли лопати.

Відійшовши на певну відстань від автомобіля, приблизно 20-25 м., вони почали говорити з ОСОБА_22 , а той почав на його- ОСОБА_7 морально давити, говорив, що він розбереться з ним- ОСОБА_7 , з його мамою, молодшим братом і дівчиною.

Раніше було, що ОСОБА_14 міг прийти до них додому, у його-обвинуваченого та мами відсутність і робив що хотів, а тому він- ОСОБА_7 сприйняв його погрози як реальні, проте в цей час ОСОБА_14 сидів на землі, а руки його були зв`язані тросом.

ОСОБА_14 його- ОСОБА_7 морально "довів", а тому він взяв лопату та почав його бити, нанісши приблизно 5 ударів металевою площиною лопати.

ОСОБА_8 також почав бити ОСОБА_14 металевою частиною лопати, після чого у ОСОБА_14 пішла кров (почала хлюпати), а тому він- ОСОБА_7 допускає, що ОСОБА_8 міг бити ОСОБА_14 рубом/вістрям лопати та наніс приблизно біля 10 ударів.

ОСОБА_14 ліг, але продовжував щось говорити, на що він- ОСОБА_7 уваги не звертав.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до автомобіля, покурили, зібралися їхати, а ОСОБА_8 сам запропонував, що піде і розріже троса, повернувся через хвилин 10 з ножем у руках, на якому була кров, і на його ОСОБА_7 . питання, ОСОБА_8 відповів, що перерізав йому горло.

ОСОБА_8 йому- ОСОБА_7 наполегливо, хвилин 10, пропонував піти закопати ОСОБА_14 , але він- ОСОБА_7 відмовився, посилаючись на те, що ОСОБА_14 все одно знайдуть, на що ОСОБА_8 "псіханув", розізлився, взяв з багажника лопату (лопати вже склали, бо мали намір їхати), пішов в сторону, де залишили ОСОБА_14 , і сказав чекати на нього.

Через годину ОСОБА_8 повернувся та сказав, що закопав ОСОБА_22 і листям притрусив.

Вони всі поїхали до ОСОБА_19 додому, щоб руки помити, вмитися, адже на ньому- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була кров ( ОСОБА_14 ).

У ОСОБА_21 він- ОСОБА_7 обмив і машину, виливши відро води на задню ліву частину, а ОСОБА_8 викинув ніж на середину водоймища.

Потім вони поїхали до нього- ОСОБА_7 додому.

По дорозі в АТБ купили хлорку, вдома він взяв розчинник, та разом з ОСОБА_8 поїхав на цегляний завод, де ОСОБА_8 спалював якість речі, які не знає, але припускає, що свої ( ОСОБА_8 ) та можливо ОСОБА_14 .

На місці, де вказав ОСОБА_7 були сліди вогнища, віднайдені залишки рушника та частини мобільного телефону, що були вилучені, та визнані речовими доказами у провадженні.

Через добу він- ОСОБА_7 повертався на те місце в лісі, де залишили ОСОБА_14 , бо не міг повірити, що сталося, а побачивши насип, що прикритий гілками та листям, йому стало зле і він поїхав з лісу (а.п. 236-240, 241, 242-243 т. 3).

В суді апеляційної інстанції 19.09.2023 обвинувачений ОСОБА_7 , не даючи довільних показань, на запитання учасників провадження та суду пояснив про те, що ОСОБА_8 його друг, а ОСОБА_19 - його дівчина.

Він-обвинувачений, ОСОБА_8 та ОСОБА_19 в принципі скрізь їздили разом.

На той час (серпень 2019) матір ОСОБА_30 з ОСОБА_14 вже не спілкувалася.

До досліджуваних подій, мама- ОСОБА_20 з дитиною-молодшим сином та його-обвинуваченого дівчиною ( ОСОБА_19 ) поїхали відпочивати, а ОСОБА_14 дізнавшись, що його- ОСОБА_7 там не має, поїхав до неї і побив.

У нього, ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на той день (04.08.2019) були інші плани і вони планували по іншому провести час, але після того, як він дізнався про побиття мами, він мав намір поговорити з ОСОБА_14 .

Вони (він, брат та ОСОБА_21 ) поїхали в с. Тарасівка спочатку електричкою, бо автомобіль був на СТО.

Повернувшись, про події, що сталися, він-обвинувачений розповів ОСОБА_8 , який висловив бажання також поїхати до ОСОБА_14 у хостел.

Про побиття матері він-обвинувачений дізнався в обід, а поїхали до ОСОБА_14 автомобілем того ж дня ввечері (04.08.2019).

В автомобілі постійно знаходилися лопата (нею він незадовго до подій копав картоплю у ОСОБА_8 ), трос для буксування автомобіля, сокира, набір ключів та інші речі.

Коли вони ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 ) приїхали до хостелу автомобілем, він та ОСОБА_31 не застосовували фізичну силу для того, щоб заставити ОСОБА_14 їхати з ними, а останній поїхав добровільно, про що вказав в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 , який був на відстані 2 м. від них.

Крім того, охоронець ОСОБА_16 віддав паспорт ОСОБА_14 на прохання останнього, мабуть думаючи, що той виїжджає з хостелу, у ОСОБА_14 при цьому був ще гаманець.

ОСОБА_14 сам запропонував поїхати в с. Веприк, морально відпочити та поговорити, і всі погодилися, це було колективне рішення, проте для забезпечення відпочинку - нічого не брали.

ОСОБА_14 взяв з собою в автомобіль пиво, яке і вживав, але він вже до цього був напідпитку, тобто в стані сп`яніння більш ніж середній.

Поведінка ОСОБА_14 в автомобілі під час поїздки була не завжди адекватною.

Протягом руху ОСОБА_14 не просив зупинити транспортний засіб.

По дорозі ОСОБА_14 в салоні автомобіля кидався на нього- ОСОБА_7 , душив його, а тому ОСОБА_8 за своєї ініціативою, після зупинки автомобіля (смт. Глеваха), зв`язав тросом руки ОСОБА_14 , які той сам простягнув для зв`язування, запропонувавши це зробити, після чого, вони на пропозицію ОСОБА_14 поїхали далі.

Чи бив ОСОБА_8 ОСОБА_14 в автомобілі він- ОСОБА_7 не знає.

Крім конфлікту в смт. Глеваха, де ОСОБА_14 міг вийти з автомобіля, вони ще заїжджали на АЗС, їх бачив працівник заправки, де ОСОБА_14 зі зв`язаними руками також міг відкрити двері та вибігти.

В лісі, хто саме - не пам`ятає, але або він або ОСОБА_8 взяв перед початком конфлікту, з багажника автомобіля лопати, які стирчали з багажника в салон, але для чого - пояснити не може.

Він-обвинувачений бив ОСОБА_14 в лісі, коли той сидів, по голові та тулубу пласкою металевою частиною лопати, як на те вказував ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Він особисто бачив кров в лісі, долі, біля автомобіля.

Після побиття ОСОБА_14 лопатою, останній його- ОСОБА_7 вже не ображав.

Як ОСОБА_14 , якого він- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 били лопатами, стоячи по боках від нього, впав обличчям в землю - пояснити не може.

Проте, коли ОСОБА_14 його- ОСОБА_7 ще ображав в лісі, то у нього виникла агресія, і він кінцем тросу (який був довжиною 5 м.), яким були зв`язані руки ОСОБА_14 , придушив його на пару секунд, коли той лежав обличчям до землі, а його руки були зв`язані спереду, він- ОСОБА_7 перебував над ним, можливо для цього підняв голову ОСОБА_14 , щоб закинути трос на його шию.

Це він- ОСОБА_7 робив, щоб випустити агресію.

Потім ОСОБА_8 сказав, що пора йти, і він з ним пішов до автомобіля, залишивши ОСОБА_14 в положенні лежачи, який був у свідомості, бо подавав ознаки життя.

ОСОБА_14 знаходився приблизно в 20 м. від бокової частини багажника автомобіля зі сторони водія.

Вважає, що у ОСОБА_14 була можливість самостійно зняти трос.

Останнім ОСОБА_14 , коли його залишили у лісі, бачив ОСОБА_8 живим.

На його- ОСОБА_7 думку, причиною смерті ОСОБА_14 - стали практично його та ОСОБА_8 дії, бо є причинно-наслідковий зв`язок між нанесеними ОСОБА_14 тілесними ушкодженнями та причиною смерті.

Він- ОСОБА_7 не розраховував на такий "кінець", навіть за обставин того, що ОСОБА_14 били лопатою та душили тросом, адже придушити, на його думку, - це не задушити, ОСОБА_14 весь час дихав.

Він- ОСОБА_7 на наступний день поїхав на роботу, але ОСОБА_14 на роботі не було і томувін повернувся на місце події наступного дня чи через певний час, коли і дізнався, що ОСОБА_32 помер.

Але тіло-труп ОСОБА_14 був не на місці, де його залишили, а на обочині, якого видно було б якби їхати по дорозі, побачивши який, він- ОСОБА_7 злякався і поїхав додому, взяв лопату, яку після подій він, прибираючи в автомобілі, виклав, а потім знов взяв, повернувся назад і закопав тіло ОСОБА_14 через страх, бо це з ним трапилося вперше і він не знав як діяти.

Допускає, що лопата після досліджуваних подій була в крові, бо в нього-обвинуваченого була кров на футболці та шортах, але чи він її мив - не пам`ятає.

Водночас, ОСОБА_7 відповідав однозначно на наступні питання захисника ОСОБА_6 :

- чи здійснювали ви та ОСОБА_8 дії щодо обмеження права та свободи пересування, самовільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщення у будь-якому напрямку та у будь-який спосіб померлого ОСОБА_14 , що виразилося у психологічному змушенні? - Ні;

- на якій стадії вашого спілкування були ті дії, які інкримінує прокурор в обвинувальному акті? Ви щось застосували з тих ознак, що я зазначив? - Ні;

- на якій стадії та хто з вас двох змушував як психологічно, так і фізично потерпілого сідати до автомобіля? з доповненнями головуючого судді - Чи є такі ознаки як зазначив суд першої інстанції? - Немає;

- на галявині чи була у вас пряма мета та домовленість з ОСОБА_8 вбивати ОСОБА_14 .? - Не було;

- чи зустрічалися ви перед цим та чи погоджували свої дії з ОСОБА_8 .? - Ні;

- чи ви спільно відшукували знаряддя вбивства за деякий час до подій? - Ні (а.п. 70-79 т. 6).

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_8 суду першої інстанції 30.11.2021 показав, що у суботу (03.08.2019) він був разом з ОСОБА_7 на роботі, вони мали плани на наступний день, проте останній сказав, що буде їхати до ОСОБА_14 в хостел в с. Тарасівка, куди вони і поїхали разом ОСОБА_25 .

По приїзду, дізнавшись від охоронця, що ОСОБА_14 у хостелі, вони його знайшли, а ОСОБА_14 сказав, щоб вони почекали його на вулиці.

Біля хостелу ОСОБА_22 , який був п`яний, запропонував всім проїхатися, для чого вони сіли в автомобіль, яким керував ОСОБА_7 .

ОСОБА_21 сиділа на передньому пасажирському сидінні, він- ОСОБА_8 на задньому сидінні справа, а ОСОБА_14 на задньому сидінні - зліва, де двері автомобіля були зламані ззовні.

Вони поїхали в бік м. Боярка.

В смт. Глеваха ОСОБА_14 почав себе погано поводити і він- ОСОБА_8 вдарив його трубою по голові разів три.

ОСОБА_14 сказав, що більше не буде, і запропонував їхати далі.

Поїхали в бік м. Фастів, зупинилися на заправці, потім поїхали в ліс.

В лісі вийшли втрьох - він- ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_14

ОСОБА_22 почав їх обзивати, погрожувати.

ОСОБА_7 дістав лопати, якими він та ОСОБА_7 нанесли ОСОБА_14 декілька ударів, від чого той впав.

Особисто він- ОСОБА_8 наніс ОСОБА_22 лопатою 5-10 ударів.

Він-обвинувачений та ОСОБА_7 допомогли ОСОБА_14 встати, після чого вони втрьох пішли по лісу в бік села.

Перед цим ОСОБА_14 тросом зв`язали руки.

Під час пересування ОСОБА_22 почав їх знову ображати, а тому він-обвинувачений з ОСОБА_7 почали йому наносити удари лопатами. Це тривало до 1 хвилини.

ОСОБА_33 ( ОСОБА_7 ) взяв трос, яким був зв`язаний ОСОБА_14 і придушив його вільним кінцем тросу, це тривало до 5 секунд.

Потім ОСОБА_7 перевернув ОСОБА_22 на спину, який залишився лежати.

Він- ОСОБА_8 з ОСОБА_7 пішли до автомобіля, де перекурили хвилин п`ять.

Після цього він- ОСОБА_8 самостійно повернувся до ОСОБА_14 , щоб розв`язати йому руки, але ОСОБА_14 намагався вдарити його ногою, а тому він- ОСОБА_8 , не розв`язуючи ОСОБА_14 , залишив біля нього ніж, щоб той міг розрізати трос.

Після цього він- ОСОБА_8 повернувся до автомобіля і вони втрьох поїхали до ОСОБА_21 додому.

Поки ОСОБА_21 збирала речі, ОСОБА_7 виніс відро води, вони помили руки.

Коли вийшла ОСОБА_21 , вони поїхали в АТБ, де ОСОБА_21 купила цигарки, хлорку і воду, після чого поїхали додому до ОСОБА_7 , де автомобіль поставили в гараж, а зранку поїхали на роботу.

У вівторок (06.08.2019) ОСОБА_34 сказав, що їздив на місце події і закопав ОСОБА_22 (а.п. 151-157 т. 4).

Як показав обвинувачений ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції 04.07.2023 та 19.09.2023, в день подій (04.08.2019) він зайшов до ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) додому, з яким мали намір поїхати на річку.

Проте, ОСОБА_33 його повідомив про те, що ОСОБА_14 побив його маму і він поїде поговорити про те, що сталося.

З ОСОБА_14 у нього-обвинуваченого раніше було нормальне спілкування, йому- ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було на той час по 19 років, ОСОБА_14 - 23 роки, а ОСОБА_36 - за 40 років.

Він- ОСОБА_8 , після розповіді ОСОБА_7 , зголосився поїхати з ОСОБА_37 , бо той його найкращий друг, і якщо трапилася така ситуація, а вечір був уже вільний, бо на річку вони б не встигли поїхати, він-обвинувачений вирішив поїхати з ОСОБА_7 , бо той і ОСОБА_14 не були сім`єю і побиття ОСОБА_38 - не було сімейною справою ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Він з ОСОБА_41 та ОСОБА_19 , яка співмешкала з ОСОБА_37 , поїхали до хостелу в с. Тарасівка, де жив ОСОБА_14 , на автомобілі батька ОСОБА_7 .

Доїхавши до магазину, він з ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та до хостелу пішли пішки.

Думали (тобто обговорювали між собою), що буде просто розмова на тему, чому він ( ОСОБА_14 ) побив маму ОСОБА_7 .

Отримавши відповідь, що ОСОБА_14 у хостелі, вони піднялися до нього на поверх.

ОСОБА_14 пив пиво, а ОСОБА_7 попросив його вийти з хостелу поговорити.

Він- ОСОБА_8 бачив на тумбочці в хостелі у ОСОБА_14 - ніж.

Переслідуючи мету перегнати автомобіль, щоб він був на виду ближче до них, він- ОСОБА_8 під`їхав до воріт до хостелу.

Він- ОСОБА_8 знав ОСОБА_22 ( ОСОБА_14 ) і знав, що у нього з собою завжди є складний ніж і він у нетверезому стані може вести себе агресивно, а тому він-обвинувачений взяв трубу, яка завжди лежала між сидіннями в автомобілі.

Коли ОСОБА_14 вийшов з хостелу, його- ОСОБА_8 поряд не було, але трубу він взяв на всякий випадок для самооборони, якщо ОСОБА_14 почне кидатися на них, що він припускав, бо той побив матір ОСОБА_7 .

Наміру побити ОСОБА_14 у нього- ОСОБА_8 (біля хостелу) не було.

Побиття могло бути зафіксовано на камерах біля хостелу.

Він- ОСОБА_8 побачив охоронця, який йому вказав, що хлопці ( ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ) пішли за кут паркану, куди він і пішов.

Підійшов до них, що були поряд з лавкою на цвинтарі, він почув, що між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 відбувається спокійна розмова, але напружена, проте криків та сварок не було: ОСОБА_7 запитував чи бив ОСОБА_14 його матір, але той не міг чітко відповісти, тоді ОСОБА_14 запропонував поїхати з того місця, де вони були, й поговорити по дорозі.

Біля лавки у ОСОБА_14 забрали ніж.

В автомобіль ОСОБА_14 сідав добровільно, ніякого психологічного чи фізичного тиску на нього не було, вважає, що у ОСОБА_14 була можливість вийти з автомобіля і піти, якби б він цього хотів.

Вони мали намір їхати у м. Фастів, чому саме в Фастів - не пам`ятає.

У с. Веприку вони завжди гуляли, у тому числі з ОСОБА_42 , куди останній і запропонував поїхати, проте, хто саме запропонував поїхати в ліс - не знає, не пам`ятає.

Вони поїхали до с. Веприк.

За кермом автомобіля був ОСОБА_7 , поряд на пасажирському сидінні - ОСОБА_19 , за ОСОБА_7 на задньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та поряд з останнім він - ОСОБА_8 .

У ОСОБА_14 був більш запальний характер і по дорозі, в процесі розмови, він обґрунтовував побиття ОСОБА_38 її неправильною поведінкою.

ОСОБА_7 йому заперечував, але ОСОБА_14 витягнув ніж та почав душити ОСОБА_7 з ножем у руках, а потім накинувся до нього, а тому він- ОСОБА_8 взяв трубу і хотів вдарити його по голові, проте ОСОБА_14 повернувся до нього- ОСОБА_8 та удар припав по щелепі і ОСОБА_14 відпустив ОСОБА_7

Всього він-обвинувачений наніс ОСОБА_14 3-4 удари металевою трубою, у того з`явилися розсічення і пішла кров, а він- ОСОБА_8 у цей час забрав його ніж, точніше ніж у нього- ОСОБА_14 вилетів з рук після нанесення ним- ОСОБА_8 ударів трубою.

ОСОБА_7 спинив автомобіль і вони почали виганяти ОСОБА_14 з автомобіля, але він не хотів виходити, а бажав їхати далі.

ОСОБА_14 попросив вибачення за те, що напав на ОСОБА_7 і сказав поїхати далі та дав їм свої руки для того, щоб вони їх зв`язали для гарантії безпеки.

Під сидінням в автомобілі був канат (трос), яким він- ОСОБА_8 зв`язав руки ОСОБА_14

Заїхали на заправку, де заправили автомобіль.

Крові на ОСОБА_14 не було, бо він серветками та антисептиком протер свої розсічення і кров вже не йшла.

Вони далі поїхали у с. Веприк, у знайоме всім місце, де весь час відпочивали.

Приїхавши в ліс, ОСОБА_19 залишилася в автомобілі, а вони продовжили розмову про маму ОСОБА_43 , бо ОСОБА_14 так і не зміг пояснити, чому він її побив.

ОСОБА_14 почав ображати ОСОБА_7 , його матір - ОСОБА_44 та його подругу ( ОСОБА_19 ).

Чи грало радіо/музика в салоні автомобіля - чутно не було.

ОСОБА_7 взяв з багажника лопати, одну встромив в землю біля машини, а з іншою підійшов до ОСОБА_14 та наніс йому удар по голові площиною металевої частини лопати.

Від удару зв`язаний ОСОБА_14 впав на землю, а ОСОБА_7 почав наносити йому удари по тілу площиною металевої части лопати.

Він- ОСОБА_8 взяв другу лопату та теж наніс удари по тілу та голові ОСОБА_14 , бо той його також образив та й тому, що так "вийшло", тобто він підтримав дії ОСОБА_7 , бо вони хотіли побити ОСОБА_14 .

ОСОБА_14 в цей час кричав та просив припинити його бити.

Били ОСОБА_14 недовго - секунд 5-10, особисто він- ОСОБА_8 наніс десь 5 ударів: наносив удари по тілу, руках, бо він ними прикривався, один раз попав по голові.

Коли вони зупинилися, ОСОБА_14 сів на землю, а вони відішли покурити "на нервах".

У ОСОБА_14 були свої сигарети і він теж закурив, руки в нього були зв`язані.

Через 2-3 хв. вони його підняли з землі і втрьох трохи пройшли по лісу в сторону села, продовжуючи говорити між собою, а пройшовши метрів 30, вже автомобіля не було видно через кущі.

ОСОБА_14 знову почав їх ображати, а вони знову почали його бити лопатами так само в голову та тулуб, мабуть хотіли отримати "емоцій".

Під час побиття, ОСОБА_14 продовжував їх ображати, а вони продовжували його бити.

Після першого удару в цьому місці він відразу впав.

Коли вони вдруге його били, то ОСОБА_14 перевернувся на живіт, а ОСОБА_7 взяв кінець тросу, яким були зв`язані руки ОСОБА_14 , накинув на його шию, притримавши його коліномв спину та потримав трос на шиї 3-5 секунд і ОСОБА_14 затих.

Він- ОСОБА_8 позвав ОСОБА_7 і сказав поїхали звідси.

ОСОБА_7 перевернув ОСОБА_14 на спину, ОСОБА_14 важко й голосно дихав та дивився на них, його дихання трохи було схоже на хрипи.

Він- ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пішли до машини, де він- ОСОБА_8 взяв ніж ОСОБА_14 і підійшовши до нього, хотів звільнити йому руки, вказавши ОСОБА_14 на це, але останній замахуватися на нього- ОСОБА_8 руками та ногами, не підпускаючи до себе та ображаючи його- ОСОБА_8 , а тому він-обвинувачений кинув біля нього ніж і пішов звідти, а потім сів в автомобіль та вони поїхали, а ОСОБА_14 , який був живий та залишився лежати в лісі.

ОСОБА_19 запитувала де ОСОБА_14 , але вони їй відповіли, що вони його залишили у лісі, ОСОБА_14 ліс знає і сам може вийти з лісу.

По дорозі додому, вони заїхали до матері ОСОБА_45 , де ОСОБА_21 взяла свої речі, потім заїхали в АТБ, купили "білизну" (саніхлор) та сигарети, потім поїхали до ОСОБА_7 і там залишилися ночувати.

Його- ОСОБА_8 одяг не був укрові, тільки один кросівок трохи був у крові, чи був одяг ОСОБА_7 у крові - не знає.

Кров на кросівку він- ОСОБА_8 відмив, бо знав, якщо кров засохне, то я її потім не відмиєш.

На наступний день вони не цікавилися де ОСОБА_14 , а через 2-3 дні ОСОБА_7 поїхав туди й побачив тіло ОСОБА_14 , про що розповів йому- ОСОБА_8 , після цього через 13 днів, приблизно 17 числа (17.08.2019), за ними прийшли працівники поліції, а ОСОБА_7 сказав, що у той день, коли їздив самостійно, його ( ОСОБА_14 ) він прикопав (а.п. 50-52, 68-70 т. 6).

Не дивлячись на суперечливість наведених показань обвинувачених, що само по собі свідчить про вільність вибору ними позиції захисту, винуватість ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_46 , ОСОБА_16 і ОСОБА_47 , а також частково показаннями свідка ОСОБА_19 , та письмовими доказами у провадженні.

Так, як убачається з показань потерпілої ОСОБА_10 в суді першої інстанції 26.05.2020, що вона є сестрою вбитого ОСОБА_14 , який не мав постійного місця проживання, а заробляв на життя тим, що колов свиней.

Вона-потерпіла була проти відносин між її братом та ОСОБА_48 , проте знімала їм квартиру в м. Боярка.

ОСОБА_49 на той час було 44 роки, а її брату - 23 роки, брат був ОСОБА_49 як син.

У ОСОБА_7 з її братом - ОСОБА_14 , які знайомі з 2017 року, спочатку виникали сварки, а потім вони дружили, у них були нормальні відносини.

31.07.2019 вона останній раз спілкувалася з покійним братом.

Будучи занепокоєною, що з братом не має зв`язку, вона-потерпіла 05.08.2019 зателефонувала до ОСОБА_38 (матері ОСОБА_15 ), але остання трубку не брала.

Телефонувала вона-потерпіла і ОСОБА_19 , але та відповіла, що не знає де ОСОБА_22 .

Весь цей час вона- ОСОБА_10 шукала свого брата, а 10.08.2019 подала заяву до поліції з приводу його зникнення.

12.08.2019 вона-потерпіла з двома знайомими (кумами) приїхали до ОСОБА_38 на роботу, яка їх повідомила, що ОСОБА_14 її побив, а 15.08.2019 - за переглядом камер відеоспостереження хостелу, де проживав брат, було видно, що: на територію хостелу увійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а її брат ОСОБА_51 вистрибнув з вікна з пляшкою пива в руках; ОСОБА_7 побіг за куток, а ОСОБА_8 пішов за автомобілем; вони втрьох розмовляли; ОСОБА_14 віддав їм гаманець і документи; один з обвинувачених вкинув ніж в трубу, яку йому передала ОСОБА_21 - дівчина ОСОБА_15 ; ОСОБА_51 сідав в автомобіль до обвинувачених ОСОБА_52 і ОСОБА_43 .

Вона-потерпіла вважає, що її брату обвинувачені могли погрожувати, оскільки з відео видно було страх на його обличчі.

До хостелу приїжджав слідчий.

17.08.2019, коли вона- ОСОБА_10 була на роботі, їй зателефонувала знайома і повідомила, що брата немає в живих.

Тіло брата ОСОБА_14 з лікарні вона забрала 19.08.2019: у нього були сильно видуті очі, сплеснута голова, шия була перемотана, шкіра потріскана.

Цивільний позов до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення солідарно 95.291 грн. матеріальної шкоди та 5.000.000 грн. моральної шкоди вона-потерпіла ОСОБА_10 підтримує в повному обсязі (а.п. 226-228 т. 1).

Як убачається з показань свідка ОСОБА_19 в суді першої інстанції від 11.06.2020, вона зустрічалася та співмешкала з ОСОБА_53 .

Мама ОСОБА_7 - ОСОБА_30 зустрічалася з ОСОБА_14 , вони разом винаймали квартиру в м. Боярка.

ОСОБА_54 являється приятелем ОСОБА_15 .

В якийсь день, дату вона не пам`ятає, їм (їй та ОСОБА_55 ) зателефонувала ОСОБА_56 та сказала, що її побив ОСОБА_51 , забрав в неї гроші і телефон.

Вони разом з ОСОБА_53 та ОСОБА_24 поїхали в хостел в с. Тарасівка, де перебувала ОСОБА_30 , щоб привезти ОСОБА_14 та поговорити з ним.

Їхали вони на автомобілі батька ОСОБА_15 ( ОСОБА_15 ): вона-свідок сиділа на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_57 позаду, ОСОБА_58 за кермом.

ОСОБА_30 дійсно була побита, а тому вони викликали працівників поліції.

Коли вони приїхали до хостелу ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були нормально налаштовані: хлопці вийшли з автомобіля, до них вийшов ОСОБА_14 , якого вони посадовили в автомобіль.

Чи був при собі в кого-небудь металевий предмет (частина труби) вона- ОСОБА_19 не пам`ятає, але звернула увагу, що в ОСОБА_14 були подряпані руки.

В автомобілі, під час руху, ОСОБА_14 зламав ручку від дверей, дістав ніж і почав кидатися на ОСОБА_59 .

Коли приїхали в м. Фастів, ОСОБА_7 хотів припаркуватися, заспокоював ОСОБА_14 , який намагався вилізти з автомобіля - викарабкатися.

По дорозі вони зупинялися на заправці, вона- ОСОБА_19 включала музику.

Хто саме вирішив їхати в с. Веприк, вона-свідок не знає, оскільки в автомобілі було шумно, а всі кричали.

Коли ж вони заїхали в ліс, то вже вечоріло.

Автомобіль зупинився, першою з нього вийшла вона- ОСОБА_19 , ОСОБА_14 вийшов сам з автомобіля одночасно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у яких лопат не було і слідів крові на них також не було.

Вона-свідок сіла в автомобіль, де включила музику, а ОСОБА_14 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 пішли розмовляти.

Коли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повернулися, то сказали, що ОСОБА_14 ще живий і їх всіх любить.

По дорозі з лісу вони заїхали на заправку, потім - до неї додому, після цього поїхали в магазин, де купили цигарок і води і вона пішла додому.

Автомобіль цього дня при ній ніхто не мив, вогнище не палив.

Після того випадку в ліс, де вони всі були, вона не їздила.

При її допиті, працівники поліції в м. Фастів та в Києво-Святошинському відділенні поліції їй погрожували, казали, щоб підписала вже готовий протокол.

Під час її допиту психолог заходив лише один раз.

Після цієї події ОСОБА_54 сказав їй, щоб нічого не розповідала (а.п. 236-249 т. 1).

В суді апеляційної інстанції 16.05.2023 свідок ОСОБА_19 у вільних показаннях, на запитання сторін у провадженні та за дослідженими показаннями, даними нею у суді першої інстанції, пояснила про те, що за подій обвинувачення, їм (свідкові- ОСОБА_19 та ОСОБА_7 ), зателефонувала мама ОСОБА_60 ( ОСОБА_60 ), і сказала, що її побили та попросила забрати її з с. Тарасівка.

На автомобілі батька ОСОБА_15 ( ОСОБА_15 ), яким вони часто користувалися, вони ( ОСОБА_19 та ОСОБА_7 ) поїхали та забрали ОСОБА_62 .

Після обіду у той же день (04.08.2019), після того як заїхали на СТО, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за своєї ініціативою, а вона- ОСОБА_19 "за компанію" аби прокататися та щоб провести час з ОСОБА_37 , поїхали до ОСОБА_14 поговорити з ним на тему побиття ним мами ОСОБА_15 .

Вони приїхали до гуртожитку (хостел), вона сиділа в машині, а хлопці вийшли по ОСОБА_22 з`ясувати ситуацію.

При цьому, вона на прохання когось з хлопців, взяла предмет- якусь маленьку чорну штуку типу металевого прута, що лежав між передніми сидіннями в салоні автомобіля, та через вікно водія подала його, навіщо не знає, бо не задумувалася.

Цей прут, хто саме з хлопців - не знає, заховав у рукав, для чого вона не знає та не запитувала, бо їй було байдуже, після чого хлопці пішли в сторону хостелу.

Коли вона сиділа в автомобілі, до неї підійшов охоронець і запитав, що вони тут стоять, на що вона відповіла, що чекають ОСОБА_22 ( ОСОБА_14 ).

Вона припускала, що всі втрьох ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ) мали підійти до автомобіля, і через 5-7 хвилин прийшли хлопці, звідки - вона не знає, як і того, де знаходиться вхід до хостелу.

Біля хостелу до ОСОБА_14 фізичну силу та психологічний тиск не застосовували, бо якщо було б навпаки, то, на її переконання, він би кричав чи пручався.

Чи самостійно ОСОБА_14 відкрив двері автомобіля - вона-свідок не бачила, але бачила, що він сам сідав до машини, його ніхто в автомобіль не затягував.

У ОСОБА_14 , коли він сідав в автомобіль, були подряпини на обличчі та на руках, вона звернула на це увагу, коли він відкривав двері, щоб сісти в машину.

ОСОБА_14 сів в автомобіль на заднє сидіння за водієм, а ОСОБА_8 поряд посередині, бо можливо в машині в салоні були запасні колеса, чого вона зараз не пам`ятає.

Дійсно задні ліві пасажирські двері автомобіля були зламані зсередини, але зсередини відкривалося вікно і він ( ОСОБА_14 ) спокійно через вікно відкривав двері автомобіля.

Сіли в автомобіль і хотіли поїхати у м. Фастів поговорити з мамою ОСОБА_43 , тому що мама ( ОСОБА_20 ) говорила одне, а ОСОБА_14 - інше з приводу обставин побиття ОСОБА_20 .

Під час руху, коли вони проїжджали м. Боярку й смт. Глеваху, ОСОБА_14 почав кричати, що не хоче бачити ОСОБА_44 та їхати до неї, смикав ручку дверей, а тому вони і зупинилися у смт. Глеваха.

Коли зупинилися, ОСОБА_14 з автомобіля не вийшов, але потім він знову захотів поїхати до ОСОБА_63 .

Фактично на всі вимоги ОСОБА_14 - зупиняли автомобіль.

Не було обставин того, що ОСОБА_14 пручався та просив відвезти його назад, проте вікно у дверях автомобіля він намагався відчинити, можливо й намагався вилізти у вікно.

Вони приїхали у м. Фастів, під`їхали до двору ОСОБА_64 , хлопці з ОСОБА_14 вийшли з машини, але через 2-3 хв. повернулися і вони поїхали далі.

Надалі в машині стався словесний конфлікт між хлопцями, предмет конфлікту були стосунки між всіма.

Вони то спокійно говорили між собою, то кричали.

Хто почав суперечку вона-свідок не пам`ятає, але ОСОБА_14 говорив особисто їй, що "вона раніше поводила себе не так".

Конфлікт не ніс ніякого сенсу, це були емоції.

Чи завдавав хтось комусь тілесні ушкодження під час поїздки, вона-свідок не знає, їй до цього не було ніякого діла.

На задніх пасажирських сидіннях в автомобілі сиділи ОСОБА_14 та ОСОБА_8

Дійсно в суді першої інстанції вона- ОСОБА_19 вказувала, що під час руху в автомобілі ОСОБА_14 зламав ручку дверей зсередини, яку саме ручку не пам`ятає, бо сильно смикав її для того, щоб відкрити двері, а потім дістав ніж та почав кидатися на ОСОБА_8 , при цьому вважаючи, що і в суді апеляційної інстанції вона теж може пояснити про обставини події у змісті того, що ОСОБА_14 , у дорозі, як просив пробачення, так і погрожував: таке було неодноразово.

Надалі, по вказівці ОСОБА_14 , який показував, куди треба їхати, вони під вечір приїхали в с. Веприк, де на обочині лісосмуги зупинилися.

Вона-свідок залишилася в машині, а вони втрьох ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 ) вийшли.

Вона пам`ятає, як вони (хлопці) виходили у Веприку , двері автомобіля відчиняв ОСОБА_14 з свого боку, чи була ручка дверей зламана ззовні чи зсередини - вона-свідок не пам`ятає, проте у дверях вікно було відкрите, це вона пам`ятає, бо просила в дорозі закрити вікно.

Коли ОСОБА_14 виходив з автомобіля в нього руки були розв`язані.

Які предмети були в автомобілі вона не знає, але в бардачку були документи, а що в багажнику - вона не дивилася.

Як хлопці виходили з автомобіля: хто, як і у який спосіб відчиняв двері, вона-свідок не бачила, бо "сиділа в телефоні, гортала музику".

Під час сварки, двері автомобіля відкривалися: ОСОБА_37 брав сигарети та ОСОБА_8 брав сигарети.

Двері відкривала і вона, і ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 .

Коли вони вийшли з автомобіля, то пройшли назад з лівої краю автомобіля, де почали сваритися, а потім між ними почалася бійка.

Від кого пішов перший удар, вона не знає, але вона вийшла й поговорила з ОСОБА_7 .

ОСОБА_14 стояв і щось кричав, ОСОБА_8 щось собі стояв, а вона вийшла з автомобіля сказала ОСОБА_7 , що вже пізно і пора їхати додому, на що той сказав, що через 5 хв. вони договорять і вони поїдуть.

Вона сіла в машину.

Між хлопцями продовжувалася словесна перепалка, а тому вона зробила музику гучніше, бо їй були нецікаві події, що відбувалися, потім хлопці сказали, що ОСОБА_14 залишають тут, а вони - їдуть.

Можливо під час сварки хлопці і відходили від автомобіля, вона за ними не слідкувала.

Чому ОСОБА_14 не сів в автомобіль вона-свідок не знає, а у хлопців цього вона не запитувала, бо їй було байдуже.

Під час всіх подій ОСОБА_14 то просив вибачення в усіх за все, то виказував погрози.

Можливо вона в суді першої інстанції і говорила про те, що коли ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повернулися, то сказали, що ОСОБА_14 ще живий і їх всіх любить, можливо вона щось переплутала, бо їй в суді першої інстанції було зле.

Лопат у той вечір вона ні у кого не бачила.

По дорозі вони заїхали до неї- ОСОБА_19 додому, де вона поговорила з мамою, потім всі поїхали до ОСОБА_7 , про ОСОБА_14 - вони не спілкувалися.

Дійсно вони заїжджали і в магазин АТБ, де купували воду, якісь сухарики, сигарети та "білизну" для миття підлоги у її приватному будинку.

Про смерть ОСОБА_14 вона дізналася через тиждень-два, коли приїхала поліція.

Перед цим, не виключно 05.08.2019, до неї телефонувала ОСОБА_10 , яка розклеювала оголошення про зникнення ОСОБА_14 , і запитувала її-свідка чи не знає вона де ОСОБА_14 , бо той не відповідає на дзвінки, вона-свідок відповіла, що не знає де він, але сказала, що знає про те, що останній раз ОСОБА_14 був з ОСОБА_20 ( ОСОБА_20 ) у с. Тарасівці. Можливо ОСОБА_10 телефонувала їй- ОСОБА_19 і 10.08.2019.

Вона- ОСОБА_19 не говорила ОСОБА_10 , що вони залишили її брата у лісі, тому що це не її справа, вона не мала з ним ( ОСОБА_14 ) справи, а дзвінок був через тиждень і тоді вона не знала, де він ( ОСОБА_14 ) (а.п. 32-41 т. 6).

Як показала суду першої інстанції свідок ОСОБА_20 30.07.2020, ОСОБА_58 - це її син, вона проживала разом з чоловіком- ОСОБА_15 .

З ОСОБА_14 вона проживали в одній квартирі в м. Боярка, бо обоє працювали в м. Боярка, але з ОСОБА_14 в неї ніяких стосунків не було.

Відносини у них були спочатку нормальні, потім ОСОБА_14 почав її бити, залякувати, говорив їй, що в них любов, та казав їй: "ти моя".

За два місяці спільного проживання з ОСОБА_14 , вона двічі викликала працівників поліції.

Скрізь, де вони були разом з ОСОБА_14 : в АДРЕСА_6 , вона викликала працівників поліції.

Вона розповідала сину ОСОБА_67 , що ОСОБА_14 її душив.

04.06.2019 він ( ОСОБА_14 ) побив її дитину (меншого сина), після чого вона переїхала в м. Фастів.

ОСОБА_14 погрожував їй, присилав смс-повідомлення її чоловіку, сину ОСОБА_55 . ОСОБА_68 - теж погрожував.

03.08.2019 вона з колегами в парку розпивали пляшку спиртного напою, ОСОБА_51 чекав на неї, а потім перестрів, побив, вона втратила свідомість, після цього він та працівник поліції, який йому допомагав, заволік її у маршрутне таксі та вони приїхали в хостел по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_14 бив її в лобну частину голови, після чого поклав на голову лід та сказав, що її вб`є, якщо вона піде звідти (з хостелу).

На ранок ОСОБА_14 говорив їй, що за парканом хостелу розташований цвинтар і він закопає її там.

Вона-свідок підійшла до охоронця, попросила викликати поліцію і лікаря, проте охоронець відмовив, але дав телефон, щоб вона зателефонувала сину.

На її прохання приїхав син - ОСОБА_33 з ОСОБА_21 ( ОСОБА_19 ) та її молодшим сином.

У неї- ОСОБА_20 були зламані пальці, обличчя було синє.

Працівники поліції, які приїхали за викликом, пояснили, що її заяви на ОСОБА_14 , це марно витрачений час.

Діти забрали її додому, де вона лягла спати.

До лікарні з приводу побиття вона не зверталася, прокинулася вже вночі.

10.08.2019 у її молодшого сина було день народження, де ОСОБА_8 їй сказав, що ОСОБА_14 більше в її житті немає, що його вдарили лопатою та ножем полоснули по шиї.

Про те, що її син затриманий, вона дізналася від працівників поліції 17.08.2019. Того ж дня вона дізналася про все, що сталося, а син ОСОБА_33 сказав їй, що це він вчинив (а.п. 10-15 т. 2).

З показань свідка ОСОБА_46 в суді першої інстанції 16.11.2020 вбачається, що вона працює продавцем в магазині у м. Фастів, куди приходили пити каву ОСОБА_56 та ОСОБА_51 , коли вони там проживали.

На її погляд, у ОСОБА_22 з ОСОБА_20 були відносини як у чоловіка і дружини.

ОСОБА_14 купував в магазині дитині смаколики, розповідав, що він любить ОСОБА_69 , хотів, щоб вони разом жили.

ОСОБА_14 робив зауваження ОСОБА_20 , вказуючи, що вона прийшла неправильно вдягнена, щоб вона переодягнулася.

У якийсь час в магазин прийшла ОСОБА_10 , принесла оголошення про зникнення її брата та просила розмістили його в магазині.

Надалі, чоловік (покупець), який проживає на її- ОСОБА_70 . вулиці, повідомив, що ОСОБА_28 знайшли мертвим (а.п. 36 т. 2).

Як випливає з показань свідка ОСОБА_16 суду першої інстанції 08.06.2021, він працює охоронцем в "Будмаркеті" в АДРЕСА_3 .

На території "Будмаркету" знаходиться хостел.

Років за два до допиту, влітку, ОСОБА_14 проживав у них в хостелі.

В якийсь день, влітку, годин в 15-16, до хостелу під`їхали обвинувачені, поведінка яких була агресивною, які у нього- ОСОБА_16 запитали де ОСОБА_14 .

В автомобілі, на якому приїхали обвинувачені, була ще дівчина ( ОСОБА_19 ).

Коли ж ОСОБА_14 їх побачив, то вискочив через вікно хостелу.

ОСОБА_14 був тоді ніби трохи напідпитку.

Він- ОСОБА_16 віддав ОСОБА_14 , на його прохання, паспорт.

З розмови він- ОСОБА_16 зрозумів, що ОСОБА_14 побив чиюсь матір. Зброї ні у кого він-свідок не бачив, також не бачив, щоб ОСОБА_14 наносили удари.

Розмову між обвинуваченими та ОСОБА_14 він-свідок безперервно не чув, був від них на відстані 5-7 м., але розмова між ними була на підвищених тонах, потім обвинувачені з ОСОБА_14 сіли в автомобіль.

ОСОБА_56 йому- ОСОБА_16 - не знайома (а.п. 140-146 т. 2).

Як указують дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.11.2019, свідок ОСОБА_16 впізнав на фотознімку № 2 особу, яка 04.08.2019 приїжджала до хостелу, розташованого по АДРЕСА_3 до ОСОБА_14 за рисами обличчя.

Згідно з довідкою до протоколу, на фотознімку № 2 зафіксоване зображення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 41-43, 44 т. 3).

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.11.2019 та довідкою до протоколу, свідок ОСОБА_16 впізнав на фотознімку № 4 за рисами обличчя і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 04.08.2019 приїжджав до хостелу до ОСОБА_14 (а.п. 45-47, 48 т. 3).

Згідно показань свідка ОСОБА_47 в суді першої інстанції 08.06.2021, вона знає ОСОБА_71 та знала ОСОБА_28 .

Вона-свідок допомагала ОСОБА_72 в м. Боярка розклеювати оголошення про зникнення ОСОБА_22 .

Приблизно 12-13 серпня (2019), вони з ОСОБА_73 спілкувалися з ОСОБА_74 , яка сказала, що ОСОБА_51 її ( ОСОБА_20 ) побив.

Вона-свідок з ОСОБА_10 ходили до райвідділу поліції через зникнення ОСОБА_14 та до хостелу, адміністратор якого сказав, що ОСОБА_14 був у хостелі 30 чи 31 липня (2019).

Про смерть ОСОБА_28 вона- ОСОБА_47 дізналася від ОСОБА_10 (а.п. 140-141 т. 2)

Як убачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2019, Києво-Святошинським ВП ГУНП в Київській області прийнято заяву від ОСОБА_10 про те, що 04.08.2019, близько 19 год. 50 хв., в АДРЕСА_3 , наглядно знайомі - ОСОБА_54 та ОСОБА_58 , шляхом погрози та залякування посадили до свого авто її рідного брата - ОСОБА_14 та повезли в невідомому напрямку.

Місце перебування брата їй невідомо, на зв`язок останній не виходить.

Підозрює, що його викрали (а.п. 165 т. 2).

За заявою ОСОБА_7 від 17.08.2019 (а.п. 166 т. 2), а потім ухвалами слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019, надано дозвіл на проведення огляду домоволодіння, будинку та прилеглих до нього приміщень (гаражного приміщення та сарайного приміщення/хлів) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної власності ОСОБА_75 і ОСОБА_76 та на огляд в автомобілі ВАЗ НОМЕР_30 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_22 належить на праві власності ОСОБА_15 (а.с. 191-194, 224-226 т. 2).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 17.08.2019 з ілюстрованою фототаблицею до нього, в присутності понятих оглянуто частину будинку в АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: футболку сірого кольору з написом голубого кольору "FASHION" та абстрактним малюнком, з біркою "STEINERSIZEXXXXL"; шорти сірого кольору з написом синього кольору "ADIDAS"; бриджи рожевого кольору з написом білого кольору "SUTHERIAND"; майку чорного кольору, олімпійку сірого кольору з написом "SUBMIXTECHMIX"; ланцюжок срібний довжиною близько 50 см.; хрестик срібний; три тримачі до сім карт ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ); дві картки "Приватбанк" ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ); картка EVA; картка "Фокстрот"; чек з магазину; коробка від мобільного телефону Самсунг серійний номер: НОМЕР_6 ; коробка від мобільного телефону НОМЕР_7 , серійний номер: НОМЕР_8 ; мобільні телефони: сенсорний рожевого кольору імеі1: НОМЕР_8 , імеі2: НОМЕР_9 з сім картками в ньому: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; мобільний телефон Мейzu без сім карт імеі1: НОМЕР_12 , імеі2: НОМЕР_13 ; мобільний телефон LENOVO чорного кольору імеі1: НОМЕР_14 , імеі2: НОМЕР_15 з сім картою: НОМЕР_16 , мобільний телефон NOKIA, імеі: НОМЕР_17 з сім картою: НОМЕР_18 ; кухонні ножі в кількості 4 штуки та серветки зі слідами РБК з пластикового ящика в гаражному приміщенні; зразок ґрунту з робочої поверхні лопати в гаражному приміщенні; лопата металева з дерев`яним держаком, що вилучені з гаражного приміщення (а.п. 167-170, 171-187 т. 2), визнані речовими доказами згідно постанови від 18.08.2019 (а.п. 188-190 т. 2) та на них накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019 (а.п. 195-198 т. 2).

З протоколу огляду місця події від 17.08.2019 вбачається, що в присутності понятих проведено огляд ділянки та будинку з гаражем та автомобілю ВАЗ 21140, д.н.з. НОМЕР_19 , за адресою: АДРЕСА_1 , з ілюстративною фототаблицею до нього.

Під час огляду вилучено: змив з керма, змив з коробки передач за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 1); змив з ручки водійських дверей, внутрішня сторона, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 2); змив з передньої пасажирської дверки за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 3); змив з правої задньої пасажирської ручки дверей, внутрішня сторона, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 4); змив з лівої задньої пасажирської дверцяти, внутрішня сторона, ручка, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 5) (місце розташування в салоні автомобіля ОСОБА_14 ); змив з задньої полиці автомобіля за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 6); змив з багажного відсіку за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 7); змив з даху автомобіля, зовнішня частина біля лівого заднього пасажирського сидіння, за допомогою дистильованої води та стерильного марлевого тампону (об`єкт № 8); чотири фрагменти аркушу паперу (чеки), свідоцтво про реєстрацію автомобіля, банківська картка "Приватбанк" НОМЕР_20 ; ключ з маркувальними позначеннями; змив слідів РБК з лівої задньої частини стелі, внутрішня сторона на аплікатор ВОЛЕС та марлевий тампон (об`єкт № 11); виріз (вилучено) слідів РБК з паску безпеки напроти лівої задньої пасажирської дверки біля підлоги (об`єкт № 12); виріз з правого та лівого заднього сидіння (чохлів) разом з об`єктом носієм (об`єкт № 13); металевий предмет (дві штуки) циліндричної форми (об`єкт № 14); папка червоного кольору з документами, а саме: свідоцтво про базову середню освіту на ім`я ОСОБА_8 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_21 , картка платника податків на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про закінчення закладу з підготовки кваліфікації водіїв на ім`я ОСОБА_8 , медична довідка про проходження наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_8 , витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, медична довідка на ім`я ОСОБА_8 ; сліди папілярних узорів з поверхні автомобіля відкопійовані на фрагменти дактилоплівки (об`єкт № 16); серветки з слідами РБК з пластикового ящика гаражного приміщення (об`єкт № 17); зразок ґрунту з робочої поверхні лопати (об`єкт № 18); лопата металева з дерев`яним держаком (об`єкт № 19); Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_22 на авто ВАЗ НОМЕР_30 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_23 ; автомобіль ВАЗ НОМЕР_30 сірого кольору, номер шасі: НОМЕР_24 ; чохол червоного кольору від мобільного телефону, всередині якого знаходиться чохол від мобільного телефону прозорий (а.п. 199-202, 203-219 т. 2), що визнано речовими доказами згідно постанови від 18.08.2019 (а.п. 220-223 т. 2) та на нього накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019 (а.п. 227-231 т. 2).

За заявою від 01.11.2019, ОСОБА_20 надала органу досудового розслідування штикову лопату (а.с. 37 т. 3), яку оглянуто згіднопротоколом огляду предметів від 01.11.2019 (а.с. 38 т. 3) та постановою від 01.11.2019 визнано речовим доказом (а.с. 39-40 т. 3).

За згодою ОСОБА_77 (а.п. 10 т. 4) та на підставі ухвали слідчого судді від 20.08.2019 (а.п. 14-16 т. 4) проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого було виявлено та вилучено картку "Приватбанк" з номером НОМЕР_28 , мобільний телефон марки "Nomi" бежевого кольору, мобільний телефон марки "NOKIA" темно синього кольору, ланцюжок срібного кольору з кулоном у вигляді розп`яття, банківська картка з номером НОМЕР_29 (Monobank), карабін з шістьма дверними ключами; шорти темно синього кольору з маркуванням "adidas", кофта з капюшоном сірого кольору з маркуванням "Rocha john Rocha", ніж сірого кольору з перемотаною рукояткою синьою стрічкою (а.п. 11 т. 4).

Вказане майно постановою від 19.08.2019 визнано речовим доказом (а.п. 12-13 т. 4) та на нього згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2019 накладено арешт (а.п. 17-19 т. 4).

ОСОБА_12 , знаходячись в кабінеті № 303 Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, видала мобільний телефон марки Sumsung Galaxy A20 secured by Knox povered by android з ІМЕІ1: НОМЕР_25 , ІМЕІ2: НОМЕР_26 , з карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_27 , що належить ОСОБА_8 , що випливає з протоколу огляду місця події від 17.08.2019 (а.п. 243-245 т. 2).

Вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом відповідно до постанови від 17.08.2019 (а.п. 246-247 т. 2) та на нього накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019 (а.п. 248-250 т. 2).

Як слідує з протоколу огляду місця події від 17.08.2019, було оглянуто земельну ділянку в Веприківському лісництві 27 квартал, Фастівський район Київської області, що являє собою ґрунтове покриття разом піском, в окрузі розташовані різні дерева, перед початком динамічної стадії огляду місця ймовірного знаходження трупа вилучено зразок ґрунту та поміщено до паперового конверту коричневого кольору.

Для зручності подальшого огляду ділянка була поділена на квадрати приблизним розміром 2 м. на 1,5 м.: на відстані 20 см. було виявлено недопалок, а на відстані близько 35 см. виявлено зарядний пристрій, які поміщено до паперових конвертів коричневого кольору та зроблені відповідні написи на ньому.

Ділянка місцевості, де розташована яма, знаходиться на відстані близько 20 м. від лісової дороги, яка розташована біля 15 та 27 квадрату Вепринського лісництва. Фастівського району. Місце розташування трупу встановлено в зв`язку із свіжоскопаним ґрунтом розташування вищевказаних доказів.

Під час зняття верхнього шару ґрунту у вищевказаному квадраті ймовірного розміщення трупу, на глибині близько 0,7 м. було виявлено труп, який знаходився у положенні лежачи на правому боці, руки та ноги зігнуті, обличчя повернуто до переду, головою повернутий у південному напряму.

У подальшому, для зручності огляду, труп був переміщений з ями на поверхню. Труп одягнутий у футболку світлого кольору, джинсові шорти темного кольору, труси. Одяг з листовим накладенням ґрунту, трупне заклякання відсутнє в усіх місцях, шкірні покриви липкі, вкриті ґрунтом, гнилісні зміни у вигляді помірної емфіземи всього тіла, гнилісного запаху легкого відшарування, який на кистях та стопах відділився за типом "рукавичок" та "шкарпеток". Язик висунутий з рота, очі вирячені. В тілесній ділянці зліва в тім`яно-потиличній та потиличній ділянках, за лівим вухом розташовано не менше семи ран з нерівними краями, на шиї з права та ліва розташовано чотири рани з різаними краями. Труп чоловічої статі, середньої статури, приблизно зростом 180 см. Труп направлено на КОП СМЕ м. Боярка (а.п. 1-4, 5-22 т. 3).

Зарядний пристрій та зразки ґрунту відповідно до постанови від 18.08.2019 визнано речовими доказами (а.п. 23-24 т. 3).

На підставі даних протоколу огляду місця події від 17.08.2019 з ілюстрованою фототаблицею до нього, за участі понятих, оглянуто фрагмент автодороги Київ-Одеса в смт. Глеваха в напрямку м. Одеса на відстані 200 метрів від розвороту.

Ділянка дороги асфальтована праворуч на ґрунтоване покриття за відбійником на відстані приблизно 40 см від відбійника, 1,5 м. від дерева знаходиться одна шкарпетка чорного кольору з слідами речовини бурого кольору, яка в подальшому поміщена до паперу та конверту паперового коричневого кольору (а.с. 232-234, 235-237 т. 2).

Шкарпетка за постановою від 17.08.2019 визнана речовим доказом у провадженні (а.п. 238-239 т. 2) і на неї, згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2019, накладено арешт (а.п. 240-242 т. 2).

За висновками експертів № 10-1757 від 30.10.2019 та № 10-1754 від 06.11.2019 з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, на підставі ухвал слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2019 (а.п. 66-67, 76-77 т. 3), встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_7 (а.п. 69-75 т. 3) та ОСОБА_8 (а.п. 79-85 т. 3).

Висновком експерта № 10-1802 від 06.11.2019 з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2019 (а.п. 133-134 т. 3), відповідно до якого встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_8 (а.п. 136-142 т. 3).

Згідно висновку експерта № 10-1753 від 05.11.2019 з ілюстрованою таблицею встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_19 (а.п. 92-98 т. 4).

Відповідно до даних висновку експерта № 10-1759 від 22.11.2019 року з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2019 (а.п. 86-90 т. 3) встановлено, що:

1. На наданих на дослідження змивах з керма автомобіля (об`єкт № 1), з ручки водійських дверей з внутрішньої сторони (об`єкт № 2), з передніх пасажирських дверей автомобіля (об`єкт № 3), справа задніх пасажирських дверей автомобіля з внутрішньої сторони з ручки відкривання (об`єкт № 4), з лівих задніх пасажирських дверей автомобіля з внутрішньої сторони з ручки відкривання (об`єкт № 5), з задньої полиці автомобіля (об`єкт № 6), з багажного відсіку автомобіля (об`єкт № 7), з даху автомобіля з зовнішньої частини біля лівого заднього пасажирського сидіння (об`єкт № 8), на металевому ключі (об`єкт № 9), на фрагментах тканини (вирізах) з заднього сидіння автомобіля (об`єкти №№ 13, 14) кров людини не виявлено; у змивах з лівої задньої пасажирської дверцяти/даху (об`єкти №№ 10, 11, на фрагменті (вирізі) з ременя/паску безпеки напроти лівої задньої пасажирської дверки біля підлоги (об`єкт № 12) (фактичне місце розташування в автомобілі ОСОБА_14 ) - виявлена кров людини.

2. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на змивах з лівої задніх пасажирських дверцят/даху (об`єкти № № 10, 11) та слідів крові на фрагменті паску безпеки (об`єкт № 12). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на змивах з лівої задніх пасажирських дверцят/даху (об`єкт № 12) збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілями) зразка букального епітелію ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 виключається (а.п. 92-132 т. 3).

На підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2019 (а.п. 155-156 т. 3) було проведено судову молекулярно-генетичну експертизу об`єктів вилучених, під час проведення обшуків 17.08.2019 за місцем проживання ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта № 10-1752 від 23.12.2019 з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, видно, що:

1. На наданих на дослідження об`єктах, а саме: серветках, позначених як "4"-"6" (об`єкти №№ 4, 6) та олімпійці (об`єкти №№ 33, 39) виявлено кров людини; на футболці (об`єкти №№ 15-17), шортах (об`єкти №№ 18-21), бриджах (об`єкти №№ 25-27), майці (об`єкти №№ 28-30), олімпійці (об`єкти №№ 31, 32, 34-38, 40-42), предметах, схожих на ножі, умовно позначених як "1"-"4" (об`єкти №№ 7-14), серветках, позначених як "1"-"3" (об`єкти №№ 1-3), робочій частині лопати (об`єкт № 23), руків`ї лопати (об`єкти №№ 24, 25) крові не виявлено.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на серветках, позначених як "4"-"6" (об`єкти №№ 4-6) та олімпійці (об`єкти №№ 33, 39), які наведені в таблиці результатів дослідження.

2. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на олімпійці (об`єкти №№ 33, 39) збігаються між собою та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 і належать особі чоловічої генетичної статі. Походження вказаних слідів від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 виключається. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на серветках, позначених як "4"-"6" (об`єкти №№ 4-6) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_19 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові, виявлених на серветках, позначених як "4"-"6" (об`єкти №№ 4-6) та зразка букального епітелію ОСОБА_19 , складає 9,38 х 10(-39). Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1.06 х 10(38) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виключається (а.п. 158-184 т. 3)

Відповідно до даних висновку експерта № 10-1755 від 18.12.2019 з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2019 (а.п. 185-186 т. 3) вбачається, що:

1. На наданих на дослідження кросівках, а саме на передній частині лівого кросівка (об`єкт № 4) виявлено кров людини, в об`єктах №№ 1-3, 5 крові не виявлено. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на передній частині лівого кросівка (об`єкт № 4), які наведені в таблиці результатів дослідження.

2. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на передній частині лівого кросівка (об`єкт № 4) не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 і належать особі чоловічої генетичної статі. Походження вказаних слідів від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 виключається (а.п. 188-198 т. 3).

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2019 надано дозвіл групі слідчих на тимчасовий доступ до біологічних зразків (зразків крові) трупа ОСОБА_14 з можливістю їх тимчасового вилучення, які знаходяться у КЗ КОР " ІНФОРМАЦІЯ_3 " в м. Київ, вул. Оранжерейна, 7 (а.п. 20-22 т. 4), та згідного протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18.10.2019 року з описом - вилучено зразок крові ОСОБА_14 (а.п. 23-25 т. 4).

Відповідно до висновку експерта № 10-1853 від 17.12.2019 з таблицями результатів дослідження та ілюстрованими таблицями, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2019 (а.п. 143-144 т. 3) встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові з фрагмента ребра ОСОБА_14 (а.п. 146-154 т. 3).

З даних висновку експерта № 10-1756 від 19.11.2019 з ілюстрованою таблицею убачається, що на спортивній кофті синього та чорного кольору, спортивних штанах темно-синього кольору, парі кросівок сірого кольору кров не виявлена (а.п. 100-107 т. 4); висновку експерта № 10-1758 від 18.11.2019 з ілюстрованою таблицею - на шкарпетці кров не виявлено (а.п. 109-114 т. 4); висновку експерта № 10-1751 від 07.11.2019 з ілюстрованою таблицею - на шортах та предметі, схожому на ніж, крові не виявлено, спортивній кофті синього та чорного кольору, спортивних штанах темно-синього кольору, парі кросівок сірого кольору кров не виявлена (а.п. 115-125 т. 4); висновку експерта № 10-1804 від 04.11.2019 з ілюстрованою таблицею на двох металевих предметах циліндричної форми кров не виявлена (а.п. 126-131 т. 4).

Згідно заяви ОСОБА_78 , ним долучено до матеріалів кримінального провадження DVD-диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження, встановлених в приміщенні хостелу за адресою: АДРЕСА_3 (а.п. 25 т. 3).

Вказаний DVD-R диск із відеозаписом з камер відеоспостереження, встановлених за адресою: АДРЕСА_3 , було оглянуто слідчим, здійснено перегляд відеозапису (а.п. 26-27, 28-31, 32-33 т. 3), який постановою від 02.10.2019 визнано речовим доказом (а.п. 34-35 т. 3).

Оптичний носій інформації (DVD-R диску) з відеозаписом з камер відеоспостереження, встановлених за адресою: АДРЕСА_3 , було переглянуто в судах першої інстанції та апеляційної інстанцій.

Звук на зображенні відсутній, а тому встановити, про що говорять особи, які на ньому відображені, - не є можливим, проте з відео, вбачається таке.

Всі події 04.08.2019, що зафіксовані на відео, відбуваються протягом незначного проміжку часу в с. Тарасівка Київської області (прив`язка до вулиць, провулків відбувається з карт, доступних в мережі Інтернет).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з вул. Комарова та йдуть (пішки) по вул. Київській до хостелу, що розташований на

АДРЕСА_7 і проходить між парканом території "Будмаркету" з стіною хостелу та кладовищем/цвинтарем.

Автомобіля, на якому приїхали в с. Тарасівка обвинувачені та ОСОБА_19 , при цьому не видно.

Підійшовши до воріт/дверей/хвіртки, що знаходиться в паркані території "Будмаркету" по вул. Київській, де знаходиться хостел, в якому проживає ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спілкуються з охоронцем ( ОСОБА_16 ), заходять у двері/хвіртку в огорожі паркану на територію "Будмаркету, але невдовзі повертаються та виходять з території "Будмаркету" за паркан та продовжують очікувати ззовні біля дверей/хвіртки в паркані по вул. Київській.

Водночас, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , періодично пересуваються від дверей/хвіртки, що веде на територію "Будмаркету", та спостерігають і за провулком Північним, куди виходять вікна стіни хостелу, фактично на деякій відстані за кутком/рогом паркану території "Будмаркету", що розташований по вул. Київській та переходить на провулок Північний напроти цвинтаря.

У якийсь час, ОСОБА_8 темпом бігу віддаляється від ОСОБА_7 і біжить вздовж АДРЕСА_1 (як пояснив ОСОБА_8 суду апеляційної інстанції, він є футболістом, то чому б йому не пробігтися), звідки він вийшов з ОСОБА_7 до початку подій.

При цьому, під час бігу він- ОСОБА_8 втрачає якийсь предмет, що притискав правою рукою певний час до тулуба, підбирає його та продовжує бігти (як пояснив ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції, то були ключі від автомобіля).

У свою чергу, ОСОБА_7 залишається спостерігати за дверима/хвірткою на АДРЕСА_1 , переміщуючись при цьому з одної сторони на другу кута/рогу паркану, що огороджує територію "Будмаркету".

Коли, ОСОБА_7 певний час не видно з камери, що фіксує провул. Північний, з вікна хостелу, що розташоване в стіні по провулку Північний, стрибає з другого поверху ОСОБА_14 , який потім віддаляється в темпі бігу по провулку Північний від вул. Київської, звідки вибігає ОСОБА_7 , який біжить за ОСОБА_14 .

Через невеликий проміжок часу, ОСОБА_14 , який або побачив ОСОБА_7 або його почув, зупиняється, а на відстані від нього зупиняється ОСОБА_7 .

Між ними, можливо, розпочинається спілкування, оскільки вони стоять один проти одного, ОСОБА_14 переміщується до лавки, що розташована під березою з боку цвинтаря, до нього наближається ОСОБА_7 і вони перебувають на відстані один від одного.

У цей же час, інша камера фіксує, що з вул. Комарова, куди побіг ОСОБА_8 , на вул. Київську фактично ж відразу виїхав автомобіль ВАЗ, який прибув до дверей/хвіртки в паркані, що веде до хостелу, та зупинився.

З відео через лобове скло автомобіля можна спостерігати, що на місці водія перебуває ОСОБА_8 , а на пасажирському сидінні - ОСОБА_19 , у якої на ногах лежить металева труба/палиця, яку вона притримує рукою, а потім передає ОСОБА_8 , а він, у свою чергу, відразу ховає палицю у правий рукав куртки, в яку він одягнутий, після чого виходить з автомобіля і направляється за кут/ріг паркану до провул. Північний та підходить до ОСОБА_7 і ОСОБА_14 , останній сидить на лавці під березою.

Якийсь час вони перебувають поряд втрьох.

Також камера фіксує, що до автомобіля ВАЗ, що стоїть по вул. Київській, підходить ОСОБА_7 з боку правих пасажирських дверей один раз щоб запалити цигарку, а за другим - він щось бере через двері водія в салоні автомобіля, а потім іде від автомобіля до лавки.

Інша камера фіксує, що з території "Будмаркету" через двері/хвіртку паркану виходить охоронець ( ОСОБА_16 ), який про щось говорить з ОСОБА_19 , яка продовжує сидіти на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ, потім охоронець іде в сторону провул. Північний, де його фіксує інша камера як такого, що підходить до групи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , вони спілкуються, після чого вони всі йдуть в напрямку вул. Київська.

В процесі руху, ОСОБА_14 трохи відстає від групи та нахиляється, по жесту можна визначити, що він щось бере з землі/долі, після чого йде за групою осіб.

Наступна камера фіксує, що всі четверо підійшли до автомобіля, після чого охоронець ОСОБА_16 пішов у двері/хвіртку за паркан на територію "Будмайданчика" та зникає з виду.

Біля автомобіля ВАЗ залишилися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які спілкуються.

При цьому у руках ОСОБА_7 наявні предмети, що можна ідентифікувати як паспорт та гаманець ( ОСОБА_14 ), на що вказала потерпіла ОСОБА_10

ОСОБА_7 передає ОСОБА_14 , якийсь предмет, який ОСОБА_14 ховає за спиною, можливо в предмет одягу.

Водночас ОСОБА_14 із-за спини дістає ніж, з відкритим лезом, який передає ОСОБА_7 , а той передає ніж ОСОБА_8 , який останній, не відриваючи свою праву руку від тулуба, лівою рукою заводить в автомобіль ВАЗ та робить якісь дії вже в салоні автомобіля через праві задні пасажирські двері.

Потім всі сідають до автомобіля, де перебуває ОСОБА_19 на передньому пасажирському сидінні: а саме, до автомобіля спочатку на заднє праве пасажирське сидіння сідає ОСОБА_8 , тримаючи праву руку в кишені та притискуючи її до тулуба (не виключно там продовжує перебувати металева труба), тобто за ОСОБА_19 , куди незадовго до цього/в салон він помістив ніж, який йому передав ОСОБА_7 від ОСОБА_14 ; потім ОСОБА_7 , тримаючи в руках предмети (можливо паспорт, гаманець ОСОБА_14 ), обходить автомобіль та прямує до дверцят водія; ОСОБА_14 , у цей час, тримає у руці тільки пляшку з пивом та намагається відкрити задні ліві пасажирські дверцята, що йому не вдається, і йому відкриває двері через вікно водія зсередини ОСОБА_7 , який ще стоїть біля дверцят водія; потім ОСОБА_7 сідає на місце водія, а ОСОБА_14 на місце пасажира за водієм, після чого автомобіль від`їжджає від території "Будмаркету", що фіксують дві камери (а.п. 36 т. 3, а.п. 86 т. 4, а.п. 20-22 т. 6).

Дійсно згідно відео з камер спостереження, ОСОБА_14 фізично самостійно сів в автомобіль, проте, колегія суддів не знаходить це добровільним з боку ОСОБА_14 та не розцінює таку подію відсутністю бажання у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у будь-який спосіб затримати постраждалого, позбавивши його можливості свободи пересування та волі, бо, за аналізом дій кожної з осіб, що зафіксовано на відео, випливає те, що:

- всі описані події відбувалися протягом короткого проміжку часу - не більше десятка-півтора десятка хвилин, що вказує на підготовленість/попередню домовленість в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_14 ;

- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули до самого хостелу не на автомобілі, а поставили його спочатку у такий спосіб, щоб його не було видно з входу до території "Будмаркету", де розташований хостел, в якому проживав ОСОБА_14 , та автомобіль не фіксували камери хостелу, про наявність яких вони достеменно знали за їх же показаннями;

- за результатами можливої розмови, що відбулася в хостелі між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_14 - з іншого, обвинувачені стали очікувати на ОСОБА_14 таким чином, щоб виключити можливість його зникнення, а останній, у свою чергу, намагався непоміченим покинути хостел - через вікно другого поверху, що виходить не на основну дорогу - вул. Київську, а у провулок Північний, взявши завчасно у охоронця паспорт та ніж, втікаючи від обвинувачених, що свідчить про його намагання уникнення конфлікту та спілкування з обвинуваченими, проте у пров. Північний ОСОБА_14 був виявлений ОСОБА_7 , який його наздогнав та перешкодив подальшому його пересуванню, до яких потім наблизився ОСОБА_8 , що пригнав до території "Будмаркет" автомобіль і підійшов до них з заздалегідь заготовленою металевою трубою у рукаві свого одягу до лавки під березою кладовища, на якій сидів ОСОБА_14 у безпосередній близькості до ОСОБА_7 ;

- від місця розташування лавки під березою кладовища ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 відійшли тільки тоді, коли до них підійшов охоронець ОСОБА_16 , у якого викликала занепокоєння саме агресивна поведінка обвинувачених та спілкування між усіма на підвищених тонах;

- коли охоронець ОСОБА_16 пішов від автомобіля, що стояв на вул. Київській, ОСОБА_14 віддав ОСОБА_7 ножа, бо той утримував в руках інші предмети, за показаннями потерпілої, щонайменше паспорт ОСОБА_14 (можливо і гаманець), який є основним/важливим документом, що посвідчує особу власника, підтверджує його громадянство, служить для укладання різної форми правочинів та інше;

- сама поведінка ОСОБА_14 , яка, за коментарями потерпілої, вказує на його страх перед обвинуваченими; і з показаннями ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчих експериментів 17.08.2019 та 24.10.2019, що ОСОБА_14 просив "не чіпати" його у хостелі, а знайти інше місце, достеменно знаючи при цьому мету приїзду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для "з`ясування" з ним відносин;

- вибір саме обвинуваченими місця розташування ОСОБА_14 в салоні автомобіля - ззаду зліва, де були зламана ручка дверей, що перешкоджало вільному виходу ОСОБА_14 з автомобіля, де до того ж ОСОБА_8 розмістив ножа, який отримав через ОСОБА_7 від ОСОБА_14 , що бачили всі присутні, у тому числі і ОСОБА_14 , яким міг скористатися першим саме ОСОБА_8 -

що загалом і вказує на незаконне проти волі ОСОБА_14 позбавлення його права на свободу пересування, тобто права вільного та безперешкодного за своїм бажанням переміщатися у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб та у будь-який час, що виразилось в психологічному змушенні ОСОБА_14 , а не фізичному насиллі на даній стадії подій, сісти до салону їх автомобіля, де на відміну від спільного умислу обвинувачених, ОСОБА_14 не міг передбачити, подальше для себе застосування фізичного насильства з метою незаконного його позбавлення волі та вбивства.

На вказані висновки не можуть вплинути посилання сторони захисту на показання свідка ОСОБА_19 , яка дійсно, не будучи присутньої під час всіх подій, що відбувалися біля хостелу, в хостелі та на лавці кладовища, не вказувала на застосування до ОСОБА_14 фізичного насильства чи психологічного тиску з боку обвинувачених безпосередньо біля автомобіля по АДРЕСА_3 ; та свідка ОСОБА_79 , який пояснив про агресивну поведінку саме з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_14 , останній при цьому забрав свій паспорт, та не бажаючи з спілкування покинув хостел через вікно, розмова між якими у подальшому відбувалася на підвищених тонах, а не навпаки.

Водночас, за відеозаписом подій біля хостелу, можна категорично стверджувати про те, що останнім, хто тримав ножа в руках, був ОСОБА_8 , який розмістив його в салоні автомобілі, в обраному ним місці на власний розсуд.

Доводи сторони захисту про те, що ніж перебував у ОСОБА_14 під час руху автомобіля від с. Тарасівка до с. Веприка - нічим не підтверджується, окрім показань на певних етапах провадження самих обвинувачених та свідка ОСОБА_19 в суді першої інстанції, яка на цій обставині категорично не наполягала в суді апеляційної інстанції.

І є незрозумілим, у який спосіб ніж міг повернутися до ОСОБА_14 в салоні автомобіля, коли він був переданий обвинуваченим біля автомобіля на вул. Київській, які, за їх же показаннями, побоювалися ОСОБА_14 , тим більше коли той перебував у стані сп`яніння, ще і при тому, що ніхто з допитаних у провадженні осіб, не показував і про те, що ОСОБА_14 надбав ножа саме в салоні автомобіля в процесі його руху до с. Веприк.

Не є послідовними на різних етапах провадження показання обвинувачених і щодо того, що ОСОБА_14 начебто розмахував ножем в салоні автомобіля та приставляв його до ОСОБА_7 , коли його душив, - що само по собі малоймовірно, бо, якби ОСОБА_14 розмахував ножем з параметрами, які випливають з відео (не малий), в замкнутому просторі в салоні автомобіля ВАЗ 21140, де перебувають четверо осіб, він би спричинив комусь тілесні ушкодження, у тому числі чи то водію ОСОБА_7 , якого він начебто душив з ножем у руках, чи то ОСОБА_19 , що перебувала поряд з ОСОБА_7 на місці пасажира, яка взагалі не вказала на таку подію і ніяк на неї не прореагувала ні діями, ні словами, хоча б за наявності такої події, вона могла б фізично постраждати.

Подалі, на противагу такій позиції, за наведеними вище показаннями обвинувачених та свідка ОСОБА_19 на певних стадіях провадження випливає, що ОСОБА_14 в процесі руху автомобіля робив спроби вийти з автомобіля, проте ручка дверей з його боку не відкривалася, а тому він намагався протиснутися у вікно при цьому кричав, через що ОСОБА_8 , наявною у неї металевою трубою вдарив його до 3-х разів по голові, не виключно саме зі сторони вулиці, як про це пояснив ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, бо для розмаху рукою з трубою в салоні автомобіля, щоб в процесі боротьби не поранити інших, просто не вистачило б місця, ще і з завданням ушкоджень, що будуть описані нижче через завдання не менше 3-х ударів по голові.

У свою чергу, після нанесення ОСОБА_14 ударів по голові, він перестав чинити фізичний опір (міг втратити свідомість), йому зв`язали руки буксирувальним тросом і повернули назад до салону автомобіля.

Хоча і після цього ОСОБА_14 , у якого були очевидні поранення на голові, просуваючись у вікно, намагався привернути до себе увагу під час руху автомобіля, за чим, автомобіль мав сліди/патьоки крові на дверях з розсічень голови.

З такими ушкодженнями, зв`язаного тросом ОСОБА_14 , фактично позбавляючи його свободи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 довезли ОСОБА_14 до лісу, у місцевість, відому обвинуваченим, у вечірню/темну пору доби, що зводило нанівець і появу сторонніх осіб.

Як далі слідує з доказів у провадженні, навіть не беручи до уваги всі протиріччя в показаннях обвинувачених та свідка ОСОБА_19 , після зупинки автомобіля, обвинувачені та ОСОБА_14 покинули автомобіль, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли вже пораненому ОСОБА_14 множинні удари металевими частинами лопат в область голови, після чого ОСОБА_7 здушив шию потерпілого тросом, надалі обвинувачені затягнули ОСОБА_14 далі в ліс, де ОСОБА_8 ножем, який взяв в автомобілі ОСОБА_7 , наніс не менше трьох колото-різаних поранень та однієї різаної рани в області шиї ОСОБА_14 , після чого обвинувачені закопали тіло ОСОБА_14 у викопаній ямі.

Отже, за наведеними доказами, слід визнати, що узгодженість дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з самого початку їх спілкування 04.08.2019 до прибуття до хостелу для з`ясування відносин з ОСОБА_14 і до приховання тіла загиблого та знищення слідів злочину свідчать саме наявність у них попередньої змови на вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до підсумків висновку експерта № 191/Д/614 тр від 30.11.2019, на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.08.2019 (а.п. 49-51 т. 3) встановлено, що:

1. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: забиту рану передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа; 10 забитих ран лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної та потиличної ділянок; різана рана шиї справа; 3 колото-різані поранення шиї зліва (рани лівої переднє-бокової поверхні шиї, від яких в напрямку зліва-направо та згори-вниз відходять ранові канали довжиною від 5 см. до 0,7 см., які сліпо закінчуються в м`язах шиї без ушкоджень органів шиї та крупних судин); 2 горизонтальні синці та смугасті садна шиї зліва з ушкодженням під`язикової кістки, садно передньої поверхні шиї; 2 крововиливи в м`яких тканинах спини (в проекції остистих відростків 4-го поперекового та 11-12 грудних хребців).

2. В зв`язку з різко вираженими гнилісними змінами трупа, різким порушенням анатомо-морфологічної структури внутрішніх органів та тканин, встановити причину смерті гр. ОСОБА_14 , 1996 р.н. - не є можливим.

3. Забита рана передніх відділів тім`яної ділянки зліва (рана № 1) з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа - утворились від 1 або більше дії тупого предмету, не виключено від удару пласкою частиною леза лопати, що діяв в лобно-тім`яну ділянку в напрямку близькому спереду-назад та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

4. Забиті рани лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної ділянок (рани № 2-11) утворились не менш, ніж від 10 дії тупого предмету (тупих предметів), не виключено від ударів металевою трубою, що діяв (діяли) в зазначені ділянки в різних напрямках, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки у живих осіб загоюються в термін від 6 до 21 дня.

5. Різана рана шиї справа утворилась від дії гострого предмету. Три колото-різані поранення шиї зліва виникли не менш, ніж від трьох дій плаского предмету з колюче-ріжучими властивостями. Напрямок дії травмуючого предмету співпадає з напрямком ранових каналів (зліва-направа та згори-вниз). Найбільша ширина слідоутворюючої частини ранячого знаряддя на рівні занурення в ранах не перевищувала в рані № 1 - 1,7 см., в рані № 2 - 1 см., в рані № 3 - 2,8 см. Рани шиї (без ушкоджень органів шиї та великих кровоносних судин) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки у живих осіб загоюються в термін від 6 до 21 дня.

6. Ушкодження під`язикової кістки утворилось від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту при стисненні шиї в бічному напрямку та відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки у живих осіб викликає довготривалий розлад здоров`я.

7. Синці та садна шиї зліва могли виникнути від стиснення шиї гнучким тупим предметом, яким би міг бути трос, крововиливи в м`яких тканинах спини утворилися не менш, ніж від двох тупих предметів в напрямку близькому ззаду-наперед, садно передньої поверхні шиї утворилось від дії тупого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

8. Судово-медичних даних для визначення положення потерпілого під час спричинення тілесних ушкоджень, визначення здатності потерпілого до здійснення активних дій потерпілим після отримання тяжких тілесних ушкоджень та ушкоджень середньої тяжкості немає. Забиті рани голови можуть супроводжуватись втратою свідомості. Інші тілесні ушкодження суттєво не впливають на здатність до виконання активних дій потерпілим (бігати, ходити, повзати, чинити активний опір).

9. Характер реактивних змін в ушкоджених тканинах вказує, що від виникнення забитої рани передніх відділів тім`яної ділянки зліва (рана № 1) з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа, колото-різаних ран шиї до смерті пройшло 20-40 хвилин. Від виникнення ушкодження під`язикової кістки, різаної рани шиї, синців шиї зліва, крововиливів в м`яких тканинах спини пройшло не більше 20-40 хвилин.

10. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення, місця виявлення та пори року, смерть настала приблизно за 2 тижні до виявлення.

11. При судово-токсикологічному дослідженні в м`язі трупа виявлено 0,90 ‰ етилового спирту, що в перерахунку на кров складає 0,70 ‰. Враховуючи виражені гнилісні зміни дану концентрацію оцінити за ступенем алкогольного сп`яніння неможливо (а.п. 52-53 т. 3).

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.03.2023 експерт ОСОБА_18 свої висновки підтвердив, показавши про те, що причину смерті встановити неможливо, у зв`язку з різкими гнилісними змінами трупа.

Смерть особи настала приблизно за два тижні до дня виявлення трупа , більш точно часу смерті, а саме до дня, встановити неможливо через гнилісні зміни трупа. Погрішність може складати - декілька днів, але від нанесення тілесних ушкоджень, окрім одного садна, до настання смерті пройшло 20-40 хв. (п. 9 Висновку).

При дослідженні трупа були виявлені тілесні ушкодження, що висвітлені в п. 1 підсумків: забійна рана передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійний переломом луски лобної кістки з переходом на основу черепа; 10 забійних ран лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної та потиличної ділянок; різана рана шиї справа; 3 колото-різані поранення шиї зліва; 2 горизонтальні синці та смугасті садна шиї зліва з ушкодженням під`язикової кістки, садно передньої поверхні шиї; 2 крововиливи в м`яких тканинах спини.

Перелом луски лобної кістки з переходом на основу черепа відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Від перелому людина не вмирає, а вмирає від ушкодження мозку, але у досліджуваному випадку мозку не має. Бували випадки при ДТП, коли ламається череп і надається своєчасно кваліфікована медична допомога, то людина виживає, для цього вирішальним є об`єм/розмір ушкодження мозку, що в даному випадку встановити неможливо, та від наданої медичної допомоги. Чи вижив би ОСОБА_14 - категорично відповісти не виявляється можливим, бо не має всього комплексу черепно-мозкової травми.

Механізм ушкоджень описаний в п.п. 2, 4, 5, 6, 7 Висновків.

Синець також є різновидом тілесного ушкодження.

В п. 4 також міститься відповідь на питання (захисника) щодо ознак, за допомогою яких можна встановити характер та особливості знарядь, що спричинили описані в експертизі травми померлого та його смерть, тобто механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Давність спричинення тілесних ушкоджень установлювалася за допомогою гістологічного дослідження шматочків ушкоджених тканин, що висвітлено в п. 9 Висновків.

Водночас, реактивні зміни виявлені під час гістологічного дослідження тканин, вказують на отримання тілесних ушкоджень - прижиттєво.

Це, у даному випадку: забійна рана лобної ділянки з переломом лобної кістки, там крововилив - синець - це прижиттєва (п. 1); колото-різані рани шиї та різана рана шиї теж прижиттєві; ушкодження під`язикової кістки теж прижиттєве; всі синці - прижиттєво і гістологія теж про це показує; крововилив в м`які покриви спини теж прижиттєво; щодо 10 забійних ран голови, то якщо в них були крововиливи, то вони теж прижиттєві; щодо двох смугастих саден на шиї, то не можливо визначити чи вони прижиттєві, бо труп гнилий, але вони можливо утворилися від тросу і від того, що труп тягнули.

Предметом дослідження були і органи гортані, труп направлявся на медико-криміналістичне дослідження, а м`які тканини досліджувалися під мікроскопом.

Було виявлено пошкодження суглобу між лівим великим ріжком і тілом під`язикової кістки, які утворилися від стиснення шиї в бічному напрямку тупим предметом з обмеженою поверхнею як від пальців рук (здавлювання руками), бо перелом кістки згинальний.

Як правило, коли діє петля на шию, то під`язикова кістка не так часто ламається, як при удавленні руками, тому що вона зміщається, а прижиттєво може й не пошкодитися.

Якби був застосований трос, як вказано в матеріалах провадження, то перелом був би розгинальний, а тому утворення даного перелому від тросу - бути не могло.

Перелом гортані відбувся, більш за все, від стискання шиї (штовхального удару), якому притаманна повільна дія, від удару - малоймовірно щоб вся гортань лишилася на місці, а зламаний тільки ріжок - під`язикова кістка.

Проте експерт не виключив, що перелом під`язикової кістки міг утворився від дуже різкого удару, наприклад при ДТП.

Перелом під`язикової кістки від пласкої (гострої) металічної частини лопати утворитися не міг, бо була прикладена сила з обмеженою поверхнею контакту, площа якої менше ділянки, ніж пласка металічна частина лопати.

На думку експерта, не міг такий перелом утворитися і дерев`яної частиною лопати (держаком), бо він має форму продовженого предмету, проте експерт не зміг категорично відповісти на питання, чи міг такий перелом утворитися від торця держака лопати, бо за удару таким масивним предметом були б ще якість тілесні ушкодження, наприклад, зламалися б хрящі гортані та ще щось, що у даному випадку - не спостерігається.

Досліджувалася і порожнина черепа, результати описані у висновку експертного дослідження № 614.

Було виявлено крововилив в забійній рані лобної ділянки зліва, перелом луски лобної кістки з переходом на основу черепа, а головний мозок вже згнив, тому ніяких ні забоїв, ні крововиливів виявити вже неможливо на стадії розкладання, тому і причина смерті не встановлена (а.п. 14-19 т. 6).

Вказані висновки експерта з його роз`ясненнями, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_7 при проведенні з ним слідчого експерименту від 17.08.2019, тобто відразу після затримання, щодо обставин і механізму спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.

А саме, коли ОСОБА_14 намагався вийти з автомобіля в смт. Глеваха, коли ОСОБА_7 зупинив автомобіль, але задні ліві двері були зачинені, то ОСОБА_14 почав вилазити через вікно, тоді ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та тримав ОСОБА_14 за руки, щоб останній не виліз з авто, а ОСОБА_8 в цей час вийшов з машини, підійшов до ОСОБА_14 та наніс йому декілька ударів правою рукою, в якій тримав металеву труб, по голові, - бо як ще можна пояснити, що удари трубою прийшлися в ліву частину голови ОСОБА_14 якщо б він сидів в салоні автомобіля правою частиною до ОСОБА_8 , тоді як перебуваючи на вулиці, ОСОБА_8 , стоячи проти ОСОБА_14 , що намагався вилізти з автомобіля, своєю правою рукою і наніс удари в ліву частину голови ОСОБА_14 , які могли супроводжуватися втратою свідомості, що, у свою чергу, вказує на умисність нанесення таких ударів, що виключає самооборону чи відхилення удушення ОСОБА_7 . ОСОБА_14 , який начебто тримав ножа у руці, в салоні автомобіля.

У стані втрати свідомості ОСОБА_14 та змивів серветками з розсічень крові, сторонні особи не змогли б визначити наявність безпеки для останнього, включаючи, ймовірно, і працівника АЗС, куди, за показаннями обвинувачених та свідка ОСОБА_19 , після описаних подій заїжджав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 .

Як далі слідує з пояснень ОСОБА_7 , він ОСОБА_14 душив тросом за шию, притискаючи коліном у його спину, коли той лежав обличчя в землю, накинувши трос на передню частину його шиї.

Вказав ОСОБА_7 і на нанесення ним та ОСОБА_8 . ударів лопатами ОСОБА_14 у лісі, у тому числі по голові; про сумісне волочіння обвинуваченого ОСОБА_14 за ноги; різання ножем горла ОСОБА_14 . ОСОБА_8 ; про сумісне закопування тіла ОСОБА_14 та знищення слідів та предметів злочинів (а.с. 210-214, 215 т. 3).

Не вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчих експериментів 17.08.2019 та 24.10.2019 за участю захисників і про те, що ОСОБА_14 був живий на той час, коли вони покинули лісництво, та про те, що ОСОБА_7 наступного дня знайшов ОСОБА_14 за 40-50 метрів від того місця, де вони його залишили, і самостійно закопав тіло, - а тому зміна ним показань та показання обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині, колегія суддів розцінює як обрання кожного з них позиції захисту на власний вибір, щоб уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України.

Твердження сторони захисту про те, що у зв`язку з різко вираженими гнилистими змінами трупа, різким порушенням анатомо-морфологічної структури внутрішніх органів та тканин, встановити причину смерті ОСОБА_14 не є можливим, знаходять своє відображення у висновку експерта № 191/Д/614 тр, проте, як вказано у цьому ж висновку забита рана передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа - утворились від 1 або більше дії тупого предмету, не виключено від удару пласкою частиною леза лопати, що діяв в лобно-тім`яну ділянку в напрямку близькому спереду-назад та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Характер реактивних змін в ушкоджених тканинах вказує, що від виникнення забитої рани передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа, колото-різаних ран шиї до смерті пройшло 20-40 хвилин і від виникнення ушкодження під`язикової кістки, різаної рани шиї, синців шиї зліва, крововиливів в м`яких тканинах спини до настання смерті пройшло не більше 20-40 хвилин.

Підстав не довіряти вказаному висновку та поясненням експерта а суді апеляційної інстанції у колегії суддів не має, оскільки він є обґрунтованим, проведений з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентним фахівцем, який володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань, та ще і за тим, що вони підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні.

З даних висновку судово-психіатричного експерта № 395 від 23.10.2019, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 (а.п. 54-56 т. 3), видно, що ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.

ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У ОСОБА_8 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено.

ОСОБА_8 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує.

Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_8 під час проведеного обстеження не виявлено.

ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (а.п. 57-59 т. 3).

ОСОБА_7 , також згідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 394 від 23.10.2019, на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.20219 (а.п. 60-62 т. 3), під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.

ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У ОСОБА_7 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено.

ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_7 під час проведеного обстеження не виявлено.

ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (а.п. 63-65 т. 3).

Аналізуючи вище наведені докази, зокрема кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції на переконання судової колегії, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

При цьому, апеляційний суд констатує, що жоден наданий суду першої інстанції доказ не залишився поза увагою.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, то слід зазначити наступне.

Так, у ст. 3 Конституції України закріплено, що "людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека є найвищими соціальними цінностями". Ці положення відображені і в Європейській конвенції з прав людини, яка гарантує право на життя, недоторканність особистого життя та свободу.

Незаконне позбавлення волі або викрадення людей є одним із найбільш серйозних порушень прав людини, яке порушує їх основні конституційні та міжнародні гарантії.

Відповідно до ст. 146 КК України незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження.

Воно може виражатися в затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити.

Незаконне позбавлення волі може бути здійснено із застосуванням насильства, з погрозою його застосування, а також зі створенням обстановки неможливості рухатись, залишити певну територію.

Діяння у формі незаконного позбавлення волі вважається закінченими з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого.

Заподіяння фізичних страждань - це випадки, коли потерпілому спричиняється сильний фізичний біль або його тримають у виснажливих для людського організму умовах.

Судом першої інстанції з достовірністю встановлено, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 незаконно позбавили ОСОБА_14 права на свободу пересування, тобто права вільного та безперешкодного за своїм бажанням переміщатися у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб та у будь-який час, що виразилось у психологічному змушенні потерпілого сісти до салону їх автомобіля, а рухаючись в автомобілі - застосували до нього і фізичну силу, перемістивши від території помешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , до лісового масиву Веприцького лісництва ДП "Фастівський лісгосп" (квартали № 15 та АДРЕСА_8 , а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у незаконному позбавленні волі потерпілого ОСОБА_14 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, кваліфікувавши дії кожного з них за ч. 2 ст. 146 КК України.

Також, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, які за ствердженням сторони захисту не мали умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_14 .

Так, ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство.

З об`єктивної сторони умисне вбивство характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

З системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі.

Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як знаряддя вчинення злочину були використанні: металеві частини лопат, ніж, трос, металева труба.

Під час проведення судово-медичної експертизи трупа від 30.11.2019 було встановлено, зокрема, тілесні ушкодження: забиту рану передніх відділів тім`яної ділянки зліва з крововиливом в м`які покриви голови, лінійним переломом луски лобної кістки із переходом на основу черепа; 10 забитих ран лобної ділянки зліва, в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, тім`яної, лівої завушної, тім`яно-потиличної та потиличної ділянок; різана рана шиї справа; 3 колото-різані поранення шиї зліва (рани лівої переднє-бокової поверхні шиї, від яких в напрямку зліва-направо та згори-вниз відходять ранові канали довжиною від 5 см до 0,7 см, які сліпо закінчуються в м`язах шиї без ушкоджень органів шиї та крупних судин); 2 горизонтальні синці та смугасті садна шиї зліва з ушкодженням під`язикової кістки, садно передньої поверхні шиї; 2 крововиливи в м`яких тканинах спини (в проекції остистих відростків 4-го поперекового та 11-12 грудних хребців).

Обвинувачені в своїх показаннях зазначили, що, після нанесення ОСОБА_8 ударів металевою трубою по голові ОСОБА_14 в процесі слідування до лісу, вони вже в лісі продовжили наносили множинні удари загиблому саме металевими частинами лопат, не виключено і вістрям, тягнули ОСОБА_14 за ноги по лісу, обвинувачений ОСОБА_7 душив ОСОБА_14 буксирувальним тросом, а обвинувачений ОСОБА_8 - різав ОСОБА_14 шию, - що спричинили тілесні ушкодження, які фактично всі є прижиттєвими, після нанесення яких пройшло 20-40 хвилин до настання смерті ОСОБА_14 , - що виключає будь-які сумніви вважати, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , за їх розвитком, освітою, соціальним статусом, діючи насправді одночасно та підтримуючи один одного поведінкою та діями по спричиненню фактично їх однолітку ОСОБА_14 множинних тілесних ушкоджень протягом певного проміжку часу - 20-40 хвилин, предметами, що за своїми властивостями мають високу ступінь травмування та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, позбавивши при цьому ОСОБА_14 який за показаннями обвинувачених був у свідомості, можливості чинити будь-яких опір чи захищати себе, - могли не припускали можливості настання наслідків у виді смерті останнього і не бажали її настання, бо вони, за аналізом доказів у провадженні, припинили свої дії, коли ОСОБА_14 вже не подавав ознак життя, про що свідчать їх подальші дії по закопуванню тіла загиблого відразу у вириту йому яму в лісі, знищення слідів та знарядь злочинів.

Отже, характер нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , їх кількість, знаряддя, якими вони спричинені, дозволяє беззаперечно зробити висновок про наявності прямого умислу в діях обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_14 .

Доводи захисника про те, що не встановлена причина смерті ОСОБА_14 , фактично через приховання обвинуваченими тіла загиблого, коли його вже знайшли з різко вираженими гнилісними змінами, різким порушенням анатомо-морфологічної структури внутрішніх органів та тканин, що і виключило можливість достеменно встановити причину смерті ОСОБА_14 , 1996 року народження, - самі по собі, не можуть свідчити про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного, за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки з достовірністю встановлено, що всі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_14 , спричинені саме обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чого сторона захисту не заперечує.

За наведеним, з урахуванням обсягу досліджених доказів, його ретельного аналізу, перевірці на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів, дають беззаперечні підстави вважати поза розумним сумнівом правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні вбивства ОСОБА_14 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з кваліфікацією дій кожного з них за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Покарання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, згідно з положеннями ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно ж до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції при призначенні кожному з обвинувачених покарання, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості (нетяжким злочином) та особливо тяжким злочином (станом на 04.08.2019), конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу кожного з них, що вперше притягаються до кримінальної відповідальності та не перебувають на обліках у лікаря психіатра та нарколога (а.п. 34-38, 39-42 т. 4).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожного, судом першої інстанції не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, згідно зі ст. 66 КК України, - судом першої інстанції також не встановлено.

Не вказала на такі обставин, щоб заслуговували на увагу і сторона захисту в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_7 також врахована характеристика, наданої головою вуличного комітету ОСОБА_80 , за місцем проживання: АДРЕСА_1 , де обвинувачений проживав з батьками та братом.

Навчався в ЗОШ І-ІІІ ст. № 10, після закінчення якої здобував освіту в Фастівському СПТУ № 18.

Зараз є студентом другого курсу Бердичівського коледжу заочної форми навчання. Працював на виробництві, чим підтримував матеріальний стан сім`ї.

Від сусідів нарікань стосовно поведінки не було.

В сім`ї проявляє турботу до батьків та брата.

Ввічливий, уважний, відповідальний, спокійний. Допомагає вдома по домогосподарству (а.п. 38 т. 4).

Поза увагою суду першої інстанції не залишилося і те, що ОСОБА_8 , відповідно до характеристики, наданої сільським головою ОСОБА_81 , за місцем проживання в АДРЕСА_2 , характеризується позитивно.

В громадських місцях поводиться добре, користується повагою серед жителів села. З сусідами поводиться чемно, завжди допомагає у вирішенні їх нагальних питань. Дисциплінований, врівноважений, справедливий, трудолютивий, чуйний, ініціативний. Неодружений. В даний час навчається в Бердичівському коледжі промисловості, економіки та права (а.п. 43 т. 4).

Відповідно до характеристики президента ФК "Кобра" ОСОБА_82 № 33/7/20 від 07.05.2020, ОСОБА_8 є футболістом цього спортивного футбольного клубу з 05.02.2019 (тобто за 6 місяців до подій, які досліджуються).

За час знаходження в клубі він зарекомендував себе як старанна, відповідальна і дисциплінована людина, здатна оперативно приймати рішення в складних ситуаціях. Сумлінний, пунктуальний, чесний. Має великий досвід в футболі. Добре поводиться не тільки у звичайній, але і у стресовій ситуації, завжди зберігає оптимізм, витримку і позитивне ставлення до колег.

В порушенні дисципліни не помічений, готовий надати допомогу товаришам.

Є людиною з високими моральними якостями, уникає конфліктних ситуацій, має висові амбіції, здатний на прийняття обміркованих, самостійних рішень.

Працьовитий, претензій та зауважень з боку адміністрації СК "Кобра" до нього не було (а.п. 7 т. 2).

Між тим, судом першої інстанції при призначенні покарання кожному з обвинувачених, були враховані і положення ст. 3 Конституції України, щодо яких людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, який констатував, що протиправні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали незворотні наслідки: позбавлення 04.08.2019 найціннішого - життя громадянина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (23 роки).

Таку констатацію цінності життя людини, бере до уваги і колегія суддів, зазначаючи, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_14 не можуть бути виправданими їх "емоціями" через неправомірне ставлення ОСОБА_14 до ОСОБА_20 за показаннями останньої, свідка ОСОБА_19 та обвинувачених, що повинно вирішуватися за будь-яких обставин у спосіб, передбачений законом, ОСОБА_20 ж за медичною допомогою 03-04.08.2019 не зверталася, як і у подальшому до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо неї неправомірних дій з боку ОСОБА_14 .

І зовсім є незрозумілими, як такі "емоції" кожного з обвинувачених співвідносяться з характеристикою кожного з них.

При призначенні покарання кожному з обвинувачених, врахована судом і думка потерпілої ОСОБА_10 та те, що як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 , кожний, за викладеним вище, представляють суспільну небезпеку та виправлення кожного з них можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, саме таке покарання, на думку колегії суддів, і є достатнім для виправлення кожного з них та попередження вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_7 або ОСОБА_8 більш м`якого покарання в частині його розміру у виді позбавлення волі за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ніж визначено судом першої інстанції в межах санкції вказаного матеріального закону у виді позбавлення волі на строк 13 років, з застосуванням положень ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 2 ст. 146 КК України, буде явно несправедливим через м`якість.

Не підлягають задоволенню клопотання (доповнення до апеляційних вимог) обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про перерахунок строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зважаючи на наступне.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 (пряма дія Закону № 2046-VIII) про те, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті

Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення вчиненні ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - 04.08.2019, то відсутні підстави для зарахування у строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, що втратив чинність 21.06.2017.

Також, колегія суддів не знаходить підстав для перегляду цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, про що вказується в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, за вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та з застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди, суд в повному обсязі дослідив усі обставини провадження, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, та стягнув з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , кожного окремо, в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь потерпілої по 2.000.000 гривень

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру, стягнутого із обвинувачених моральної шкоди на користь потерпілої, оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для такого зменшення, тоді як визначений судом розмір цієї шкоди цілком відповідає моральним стражданням потерпілої і засадам виваженості, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням обставин провадження, у їх сукупності, наслідків, що настали від вчинених кримінальних правопорушень, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої, в результаті чого порушено її звичайний спосіб життя, а також враховуючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_8 настала смерть близької людини потерпілої - єдиного брата ОСОБА_14 , 1996 року народження, що є невідворотним явищем, суд першої інстанції оцінив заподіяну моральну шкоду в сумі 2.000.000 гривень для стягнення з кожного обвинуваченого і саме ця сума підлягає стягненню на користь потерпілої.

На переконання колегії суддів, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, виходячи з принципів розумності та справедливості, визначений судом першої інстанції ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розмір моральної шкоди за своїм розміром є обґрунтованим та необхідним.

Підсумовуючи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням наведеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни, як про те в апеляційних скаргах ставить питання сторона захисту, - не має.

Арешт майна у провадженні скасовано за приписами ст. 174 КПК України, доля речових доказів у провадженні вирішена у порядку ст. 100 КПК України, процесуальні витрати стягнуті на підставі ст. 124 КПК України.

Отже, апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і обвинуваченого ОСОБА_7 , кожного окремо, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 191 102 000 038 77 від 16 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, - у той самий строк з дня вручення кожному з них копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4