У Х В А Л А

13.08.2024 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова, ОСОБА_4 , від участі у розгляді справи №463/4413/23, -

в с т а н о в и в:

23 липня 2024 року у провадження судді Франківського районного суду м. Львова протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано заяву потерпілого ОСОБА_3 , про відвід судді Франківського районного суду м. Львова, ОСОБА_4 , від участі у розгляді справи №463/4413/23.

Судові засідання у справі призначалися неодноразово (26.07.2024, 01.08.2024 та 13.08.2024).

В судове засідання яке відбулось 13.08.2024 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Потерпілому ОСОБА_3 участь у судовому засідання забезпечувалася в режимі відеоконференції, з використанням його власних технічних засобів. Приписами ч. 6 ст. 336 КПК України встановлено, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку тощо несе учасник кримінального провадження, який подав відповідне клопотання. Участь потерпілого судом обов`язковою не визнавалась, у зв`язку із чим підстав для чергового відкладення судового розгляду не встановлено.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Встановлено, що у проваджені Франківського районного суду м. Львова перебуває справа за клопотанням прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000609 від 19.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 подано заяву від 08.07.2024 року про відвід прокурора ОСОБА_5 , яка обґрунтована тим, що прокурор ОСОБА_5 не має повноважень на представництво Львівської обласної прокуратури, а, відтак, на переконання потерпілого, не може брати участі у розгляді справи. Крім цього, у заяві вказується на упередженість прокурора, яка, як стверджує ОСОБА_3 , намагається закрити кримінальне провадження, в якому досудове розслідування по факту не проводилося, та, як вважає потерпілий, шляхом внесення до суду клопотання про закриття кримінального провадження прокурор намагається прикрити свою бездіяльність.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.07.2024 відмовлено узадоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді справи №463/4413/23.

Дослідженням журналу судового засідання, відтворенням звукозапису і демонстрацією відеозапису від 15.07.2024 встановлено, що після проголошення ухвали суду потерпілим ОСОБА_3 заявлено усний відвід судді ОСОБА_4 , від участі у розгляді справи №463/4413/23. Після чого головуючий суддя ОСОБА_4 оголосив перерву до вирішення питання про відвід судді.

Із змісту клопотання потерпілого ОСОБА_3 (зареєстрованого 25.07.2024) також вбачається, що підставами для відводу судді ОСОБА_4 є, як зазначено у заяві, постановлена ним незрозуміла, невмотивована, необгрунтована ухвала про відмову у задоволенні клопотання про відвід від участі у справі прокурора ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про відвід, суд враховує, що у кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Заявлений потерпілим усний відвід судді ОСОБА_4 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Підстави заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалою суду від 15.07.2024.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 2 ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу, що неодноразово утверджується усталеною практикою Верховного Суду (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2018, у справі № 9901/673/18, ухвала Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/2968/18). При цьому в ухвалі від 18.12.2018 у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його з`явлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Враховуючи зазначене, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на те, що заявником у його усній заяві не наведено інших підстав для відводу судді і не обґрунтовано таких відповідними доказами, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова, ОСОБА_4 , від участі у розгляді справи №463/4413/23 - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1