Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1535/23
Провадження №1-кп/945/375/24
ВИРОК

Іменем України

16 липня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000176, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира мінометної батареї 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 92 від 30.03.2023 року солдата ОСОБА_8 , призваного під час мобілізації третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира мінометної батареї 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст.281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Відповідно до ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст.68 Конституції України ОСОБА_8 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи на порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного злочину за наступних обставин.

Так, 23.04.2023 року близько 12 години 00 хвилин солдат ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину, який розташований в с.Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, вживав спиртні напої.

Після цього, того ж дня близько 17 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до території домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив хвіртку, зайшов на подвір`я вищевказаного будинку та підійшов до господаря будинку ОСОБА_11 , який в той момент знаходився на подвір`ї.

Далі, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи на подвір`ї вищевказаного будинку, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, розпочав сварку з ОСОБА_11 та намагався пройти всередину будинку, однак останній став попереду солдата ОСОБА_8 , тим самим перегородивши йому прохід в будинок, і в той момент у солдата ОСОБА_8 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 .

В подальшому, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_11 , утримуючи у своїй правій руці розкладний ніж з темляком, який солдат ОСОБА_8 приніс із собою, кулаком правої руки, навкруги якого був намотаний темляк ножа, наніс один удар в область лівої сторони обличчя ОСОБА_11 та, не припиняючи своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння смерті ОСОБА_11 , наніс один удар ножем в область шиї зліва ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного порання шиї зліва, посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву, та разом із зазначеним знаряддям вчинення злочину з місця події зник. В свою чергу, ОСОБА_11 особисто викликав швидку медичну допомогу.

Тобто, солдат ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вбивства ОСОБА_11 , виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті ОСОБА_11 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 був вчасно госпіталізований до медичного закладу, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнав та повідомив, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_11 у нього не було, а тому він вважає винним себе лише у завданні йому тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_8 повідомив, що проходив військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . 23.04.2023 року він перебував в АДРЕСА_2 , де в місцевому магазині вживав спиртні напої. Далі, він жодних подробиць не пам`ятає, бо був дуже п`яним.

Вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме, показаннями потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні, надав такі показання. 23.04.2023 року близько 15-16 години 00 хвилин він був у сусідки. Коли він повертався додому, то побачив, як біля двору сусідки лежить чоловік у військовій формі. Повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілий почув тупіт ніг на подвір`ї та вийшов з хати. Посеред двору він побачив того чоловіка, що лежав під двором сусідки. Він тримав щось тримав за спиною. Як, надалі потерпілий зрозумів, то був ніж. ОСОБА_11 запитав, чого він зайшов у двір без дозволу. Однак, обвинувачений кинувся на потерпілого та завдав йому один удар кулаком і рукояткою ножа в обличчя та закричав: Я вас зараз всіх поріжу. ОСОБА_11 намагався забігти до будинку, проте ОСОБА_8 підставив ногу в дверний прохід та наніс потерпілому удар ножем в шию. Після чого, обвинувачений втік в бік школи чи пошти. ОСОБА_11 покликав онуку та сказав викликати поліцію, а сам викликав швидку. Додатково, потерпілий пояснив, що невідомо, в якому стані перебував обвинувачений, бо очам точно було незрозуміло: був він у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вони були скляні. Крім того, ОСОБА_11 повідомив, що жодної матеріальної допомоги обвинувачений ОСОБА_8 чи його близькі не надавали та не пропонували. У потерпілого ОСОБА_14 жодних сумнівів, що обвинувачений ОСОБА_8 намагався його вбити, не виникало.

Допитана у якості свідка слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомила, що нею було здійснене досудове розслідування кримінального провадження №0000176 від 23.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відносно ОСОБА_8 . Потерпілим у вказано кримінальному провадженні було визнано ОСОБА_11 . Останній під час досудового розслідування надав усі відповідні довідки та висновки, які підтверджували факт нанесення йому тілесних ушкоджень. Також, потерпілий наполягав на тому, що саме ОСОБА_8 намагався його вбити. Зазначене було підтверджене під час проведення слідчого експеременту.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими та іншими доказами, а саме:

- Витягом з кримінального провадження №0000176 від 23.04.2023 року, відповідно до якого 23.04.2023 року до чергової частини ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що 23.04.2023 року близько 17:10 години військовий військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинив замах на умисне вбивство ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак від обставин, які не залежали від волі ОСОБА_8 , злочин не було закінчено до кінця (а.с.179 Том 1);

- Протоколом огляду місця події від 23.04.2023 року з доданою до нього фототаблицею. Об`єктом огляду є територія домоволодіння, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння огороджена частково дерев`яним парканом, частково металевою сіткою. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через дерев`яну хвіртку, що на момент огляду відкрита. При вході до подвір`я зліва-направо розташовано: житловий будинок, будівля побутового призначення, присадибна ділянка.

Житловий будинок являє собою одноповерхову кам`яну будівлю, вхід до якої здійснюється через металеві двері чорного кольору, що на момент огляду відчинені. Перед вхідними дверима. На землі, на відстані 10-15 см виявлено дрібні плями рідини бурого кольору, схожої ззовні на кров. Ліворуч від дверей уламки скла різної фракції. При вході до будинку кімната коридору, у якій зліва-направо розташовано: пральна машина, вхід до кухні. Дерев`яний стіл. На підлозі у кімнаті коридору, від вхідних дверей і по напрямку до кухні виявлено сліди рідини бурого кольору, ззовні схожої на кров. Вхід до кімнати кухні здійснюється через дерев`яні двері, що на момент огляду відчинені. У кімнаті кухні зліва направо розташована взуттєва полиця, вхід до спальні №1, піч, кухонний стіл зі стільцями. На одному зі стільців виявлено кухонний рушник зеленого кольору із плямами бурого кольору. Порядок речей у кухні не порушено. Далі по напрямку руху зліва направо від столу вхід до спальні №2.

У спальні №1 зліва направо розташовано: стіл. Тумба, 2 двоспальних ліжка, порядок речей не порушено. Слідів не виявлено. У спальні №2 зліва направо розташовано: крісло, двоспальне ліжко, шафа.

В ході проведення огляду було зроблено 2 змиви з землі перед входом до домоволодіння, 2 змиви речовини бурого кольору до 4х паперових конвертів. Рушник зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору до сейф-пакету SUD 3045627.

Під час огляду застосовано технічні засоби: фотокамера. Огляд проводився за денного та штучного освітлення (а.с.185-191 Том 1);

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2023 року у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обставини події: 23.04.2023 року близько 17:00 години невстановлена особа у військовій формі ЗСУ, знаходячись на території подвір`я АДРЕСА_2 , намагався вбити ОСОБА_11 , спричинивши колото-різані поранення шиї (а.с.194 Том 1);

- Висновком експерта №КСЕ-19/115-23/6542 від 29.05.2023 року з додатками (результатами дослідження та ілюстративною таблицею, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 1.1), зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2.1), клітин з ядрами з домішкою крові людини виявлених на ножі (об`єкти №№ 3.1,3.3), клітин з ядрами без домішку крові виявлених на ножі (об`єкт № 3.2) та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

На ножі (об`єкт № 3.4), на темляку (об`єкт № 4.1), на карабіні (об`єкт № 5.1) виявлено клітини з ядрами без домішку крові, та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та не придатними для ідентифікації.

3. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові виявленої на ножі (об`єкти №№ 3.1,3.3), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_11 та в об`єктах № 3.1,3.3 складає 1,027 х 10-31. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 9,74 х 1030 осіб.

Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові виявлених на ножі (об`єкти №№3.1,3.3) від підозрюваного ОСОБА_8 виключається.

Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові виявлених на ножі (об`єкт № 3.2) є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки, клітин з ядрами без домішки крові, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті № 3.2 збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Походження генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті №3.2 від підозрюваного ОСОБА_8 виключається.

Висловитись про походження генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові виявлених на ножі (об`єкт № 3.4), на темляку (об`єкт № 4.1), на карабіні (об`єкт № 5.1) від потерпілого ОСОБА_11 та від підозрюваного ОСОБА_8 не представляється за можливе у зв`язку із зазначеним у п.1,2 даного експертного висновку.

4-6. Питання не вирішувались у зв`язку з тим, що виходять за межі компетенції судового експерта з правом проведення судової біологічної за експертною спеціальністю 9.5 "Молекулярно-генетичні дослідження(а.с.224-240 Том 1);

- Висновком експерта №КСЕ-19/115-23/6542 від 22.05.2023 року, відповідно до якого встановлено, що: 1. Наданий на експертизу ніж до холодної зброї не належить. 2. Питання: "Якщо так, то до якого типу, виду він належить?" не вирішувалось через причини, зазначені у дослідницькій частині. 3. Ніж виготовлено промисловим способом (а.с.242-244);

- Висновком експерта №365 від 19.05.2023 року, відповідно до якого встановлено наступне.

1. (1,4,5,7). У ОСОБА_11 , 1958 р.н., має місце тілесне пошкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва.

Дане тілесне пошкодження могло утворитися від однієї дії будь-яким колючо-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа. Утворення даного тілесного пошкодження в строк вказаний в постанові - 23.04.2023 року, не виключається.

По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься д) категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Діагноз «струс головного мозку, параліч тройничного нерва зліва» при оцінки ступеню тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, тд даними додаткових методів дослідження згідно п. 4.13.4 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень».

2. (2). Утворення даного тілесного пошкодження при падінні тіла з положення стоячи на площину як з приданням тілу прискоренням так і без нього, виключається.

3. (3). Ділянка шиї зліва доступна для нанесення даного тілесного пошкодження власною рукою.

4. (6). При нанесені тілесного пошкодження потерпілий міг бути звернений передньою або лівою стороною тіла до нападника (нападників).

5. (8). Будь-яких судово-медичних даних про знаходження потерпілого в русі в момент спричинення тілесного пошкодження не мається.

6. (9). Дане тілесне пошкодження небезпечним для життя в момент заподіяння не являється згідно «Правилам визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень».

7. (10). Будь-яких тілесних пошкоджень характерних для самооборони потерпілого, в наданих медичних документах, не мається.

8.(11). Будь-яких судово-медичних даних про наявність етилового спирту в крові потерпілого при надходженні в лікувальний заклад не мається (а.с.1-4 Том 2);

- Висновком експерта №522 від 05.07.2023 року, відповідно до якого встановлено наступне.

1. (1). У ОСОБА_11 , 1958 р.н., мають місце тілесні пошкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва, яке могло утворитися від однієї дії будь-яким колючо-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа; посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву, який міг утворитися від однієї ударної дії будь яким тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги, кастет та інші.

Утворення даних тілесних пошкоджень в строк, вказаний у постанові 23.04.2023 року, не виключається.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться: колото-різане поранення шиї зліва до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

2. (2). Між даним тілесним пошкодженням у вигляді посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву та подальшим розладом здоров`я мається прямий причинно-наслідковий зв`язок (а.с.11-14 Том 2);

- Копією Виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого №1099 від 23.04.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 23.04.2023 року о 22:20 годині встановлено діагноз гостра алкогольна інтоксикація, неускладнена. Кількісний показник алкоголю в крові 1,21 проміле (а.с.12 Том 2);

- Протоколом проведення слідчого експерименту, який розпочато 05 травня 2023 року з 11 години 38 хвилин та закінчено 05 травня 2023 року об 11 годині 53 хвилини; проведено слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 за участю: свідка ОСОБА_16 , спеціаліста-криміналіста ВКЗ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 , статиста ОСОБА_18 , в присутності понятих: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Під час слідчого експерименту використовувалась відео зйомка за допомогою цифрової відеокамери марки Panasonic FUE MB.

Слідчий експеримент проведений з метою перевірки і уточнення свідчень свідка ОСОБА_16 , які остання повідомила в ході проведення досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000176 від 23.04.2023 року.

Слідчий: свідок ОСОБА_16 , Ви бажаєте розповісти учасникам слідчого експерименту про відомі Вам обставини вчинення закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , яке мало місце 23.04.2023 року близько 17:00 на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ?

Свідок ОСОБА_16 : Так, бажаю.

Слідчий: Будь ласка, тоді коротко та ясно викладіть учасникам слідчого експерименту про зазначені обставини.

Свідок ОСОБА_16 повідомила учасникам слідчого експерименту про обставини вчинення закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , яке мало місце 23.04.2023 року близько 17:00 години на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий: свідок ОСОБА_16 , чи надаєте Ви добровільну згоду показати та продемонструвати механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .?

Свідок ОСОБА_16 : Так, я даю добровільну згоду на демонстрацію обставин та механізму спричинення спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 продемонстрував механізм спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 зауважень та доповнень від учасників слідчої дії не надходило.

Слідчий: На цьому перевірка показань свідка ОСОБА_16 закінчена. Зараз буде складений протокол проведення слідчого експерименту та учасникам після чого пред`явлений для перегляду відеозапис зазначеної слідчої дії.

Слідчий: Свідок ОСОБА_16 , Вами був здійснений перегляд відеозапису слідчого експерименту від 05.05.2023 року за Вашою участю, чи підтверджуєте Ви повноту та правильність фіксації Ваших показань на цифровому носії інформації

Свідок ОСОБА_16 : відеозапис слідчого експерименту був мною переглянутий. Я підтверджую повноту та правильність фіксації моїх показань на цифровому носії інформації.

Показання свідка ОСОБА_16 зафіксовані на носії інформації цифровому накопичувачі Micro SD картка на 32 GB.

Даний носій інформації разом з наявним на ньому відеозаписом проведення слідчого експерименту поміщений до паперового конверту, на ому нанесені відповідний пояснювальний напис: «Слідчий експеримент від 05.05.2023 за участю свідка ОСОБА_16 » та долучається в якості додатку і зазначеного протоколу.

За результатами фіксування слідчого експерименту технічними засобами фіксації зауважень та доповнень від інших учасників слідчої дії не надходило.

Учасникам слідчого експерименту повідомлено про спосіб ознайомлення протоколом слідчого експерименту, а саме надання письмового протоколу та перегляд відеозапису слідчої дії.

Після ознайомлення з текстом протоколу та перегляду відеозапису слідчого експерименту зауважень доповнень та клопотань не надходило.

Протокол слідчого експерименту підписано свідком ОСОБА_16 , понятими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , статистом ОСОБА_18 та спеціалістом-криміналістом ОСОБА_17 . Слідчий експеримент провів слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 (а.с.23-29 Том 2);

- Протоколом проведення слідчого експерименту, який розпочато 16 червня 2023 року з 11 години 48 хвилин та закінчено 16 червня 2023 року о 12 годині 04 хвилини; проведено прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_21 в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за участю стажиста ОСОБА_24 , оператора ОСОБА_25 , потерпілого ОСОБА_11 за допомогою технічних засобів фіксації цифрової відеокамери марки Canon Legria HF R806, інвентарний номер НОМЕР_2 , носій інформації Micro SD 32 GB.

Відтворення проводилось в ясну сонячну погоду, температура повітря 27 градусів С, за природного освітлення із застосуванням: тренувального ножа та будівельної рулетки.

Слідчим експериментом встановлено наступне. Для проведення слідчого експерименту учасники слідчої дії (поняті, статист) прибули до с.Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, де знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 учасникам та потерпілому ОСОБА_11 було повідомлено мету та умови проведення слідчого експерименту, роз`яснено права та обов`язки, повідомлено про застосування технічних засобів фіксації та про застосування допоміжних засобів при проведенні слідчого експерименту (тренувального ножа загальною довжиною 22 мм, довжиною клинка 86 мм, довжиною рукоятки 13 мм, будівельної рулетки довжиною 3 м).

Після цього, потерпілому було запропоновано розповісти про обставини події, що сталася 23.04.2023 року близько 17 години 00 хвилин на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Потерпілий повідомив, що 23.04.2023 року він повертався додому від сусідки, біля будинку навпроти він побачив чоловіка, який лежав на асфальті. Потерпілий зайшов до себе у двір і коли вже підходив ближче до вхідних дверей будинку, обернувся і побачив цього чоловіка у себе на подвір`ї.

Після цього потерпілий повідомив, що йому краще давати покази з відтворенням обстановки на місці. Надалі потерпілим було надано добровільну згоду на проведення слідчого експерименту на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Далі, потерпілий розташував себе і статиста у місце, де він безпосередньо зіткнувся з раніше зазначеним чоловіком. Це місце знаходиться на відстані 3 м від вхідних дверей у будинок та на відстані 14 м від хвіртки. Знаходячись на цьому місці, потерпілий показав, що він одразу у ввічливій формі запропонував раніше незнайомому йому чоловіку покинути територію домоволодіння, на що останній несподівано вдарив його правою рукою в область лівої сторони обличчя. При цьому, цей чоловік сказав, що зараз всіх поріже. Крім того, потерпілий показав, що при спілкуванні з цим чоловіком він бачив, що останній знаходиться у стані алкогольного, можливо, наркотичного сп`яніння, оскільки його хитало, у нього були скляні очі та запах алкоголю з порожнини рота.

Далі, потерпілий пояснив, що в момент удару він побачив у руках цього чоловіка ніж, оскільки блиснуло лезо.

При цьому, на місці потерпілий за допомогою статиста продемонстрував їх взаємне розташування та механізм нанесення йому удару саме рукояткою ножа. Потерпілий показав, що від отриманого удару його відкинуло назад та він, рятуючись від нападу та побоюючись за те, що цей чоловік може проникнути в будинок, де у нього знадились 3 малолітніх дітей, побіг до вхідних дверей будинку. Чоловік побіг за ним.

Надалі за допомогою статиста потерпілим було продемонстровано механізм нанесення йому удару ножем. Під час слідчого експерименту було виміряно ширину дверного отвору у відкритому вигляді (78 см) та при напівзакритій двері як було в момент нанесення удару ножем (68 см).

Потерпілий за допомогою статиста показав, як він заскочив в будинок, намагаючись закрити двері, однак чоловік поставив ногу, тим самим не давши потерпілому закрити двері, замахнувся на нього ножем, який тримав у правій руці та цілеспрямовано вдарив в область шиї. При цьому, потерпілий тримав дверну ручку лівою рукою, намагаючись закрити двері. Далі, потерпілий зазначив, що удар був як військового, тобто особа була навчена завдавати удари ножем.

Під час надання показів потерпілий зазначив, що після удару ножем він знову потягнув ручку дверей на себе, в той час як чоловік поставив ногу у дверний отвір для того, щоб не дати закрити двері. Вказане було продемонстровано під час слідчого експерименту за участю статиста. При цьому, потерпілий зазначив, що під час удару він відхилився назад, тому ніж не потрапив у сонну артерію.

Далі, потерпілий вказав, що покликав онуку для того, щоб вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу. В цей же час чоловік, почувши це прибрав ногу, потерпілий закрив двері. Чоловік вдарив ногою по дверям і побіг за межі території домоволодіння у невідомому напрямку.

В подальшому, потерпілий за допомогою рушника намагався зупинити кровотечу.

Під час відтворення дій та обстановки події одночасно було зроблено фотознімки, на яких потерпілий показав місце, де вперше побачив чоловіка. Своє подвір`я, вхід у подвір`я, місце, де було завдано перший удар та місце, де було завдано удар ножем в область шиї.

На цьому слідчий експеримент завершено.

Всім учасникам роз`яснено право зробити заяви або зауваження до проведення слідчого експерименту.

За результатами фіксування технічними засобами зауважень, доповнень не надходило.

О 12 годині 04 хвилини відеозапис було перервано, всім учасникам повідомлено, що цей час буде використано для складання протоколу слідчого експерименту та ознайомлення з відеозаписом проведеної слідчої дії.

Після ознайомлення з протоколом та відеозаписом від учасників слідчої дії заяв, доповнень, зауважень не надійшло. Їм повідомлено, що невід`ємним додатком до протоколу є фототаблиці з фотознімками (після її виготовлення) та відеозапис на носії інформації карта Micro SD 32 GB, яка поміщена в паперовий конверт з пояснювальним написом, підписом прокурора, понятих та потерпілого.

Протокол прочитано, записано вірно та підписано статистом ОСОБА_24 , потерпілим ОСОБА_11 , понятими ОСОБА_26 та ОСОБА_23 .

Протокол склала та слідчий експеримент провела прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_21 (а.с.30-44 Том 2).

Вирішуючи питання про наявність умислу у ОСОБА_8 на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб нанесення ушкоджень, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, події, що передували, та стосунки останніх.

На думку суду, ОСОБА_8 , завдаючи потерпілому ОСОБА_11 удар в область лівої сторони обличчя та, не припиняючи своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння смерті потерпілому, один удар ножем в область шиї зліва, не міг не усвідомлювати, що від отриманих поранень настане смерть потерпілого.

Окрім того, з показань потерпілого та обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_8 направлено перегородив ОСОБА_11 прохід до будинку, умисно наніс удар в область щелепи та завдав один удар ножем в шию потерпілого, тобто діяв з прямим умислом.

Характер удару та ножового поранення, локалізація отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та відстань, з якої були здійснені пошкодження, вказують на те, що дії ОСОБА_8 були послідовними та цілеспрямованими на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_11 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений розумів, що перешкоджає потерпілому доступ до будинку, аби останній не міг уникнути ударів.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_8 під час вчинення злочину кричав Я вас зараз всіх поріжу, не давав потерпілому залишити місце злочину, тобто діяв відкрито та рішучо.

Встановлені судом обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілого ОСОБА_11 .

Злочин було припинено, а обвинуваченим не досягнуто бажаної мети лише завдяки тому, що потерпілий почав кликати на допомогу, а обвинувачений, злякавшись, залишив місце злочину. Також, потерпілому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу в медичній установі, завдяки чому ОСОБА_11 не загинув.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 спричинена, у тому числі, внаслідок вживання ним алкоголю.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча і свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Згідно з п.22 Постанови Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Так, посилання сторони захисту на відсутність умислу заподіяння ОСОБА_8 смерті ОСОБА_11 , суд сприймає критично, оскільки потерпілий під час судового розгляду та під час проведення свідчого експерименту неодноразово зазначав, що обвинувачений висловлював намір вбити його, застосовуючи фразу: Я вас зараз всіх поріжу. Отже, ОСОБА_8 свідомо бажав настання смерті потерпілого.

Версія сторони захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство особи та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.121 КК України, є безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого та свідків, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.

Суд вважає необхідним зазначити, що стан афекту виникає внаслідок утворення внутрішнього конфлікту, або як відповідна реакція на несподівано виниклу критичну ситуацію. Ця емоція, яка певним чином пов`язана з шоком, потрясінням внаслідок чого особа не може контролювати свої дії. Цей процес протікає настільки швидко, що призводить до звуження свідомості.

На підставі вищевикладеного, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, під час судового розгляду доведена «поза розумним сумнівом», а дії обвинуваченого вірно кваліфікованіза ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно з положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, раніше не судимий, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнав та вважав себе винним лише у завданні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, будь-якої допомоги потерпілому не надавав.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд враховує його вік, а також те, що він неодружений; не має на утриманні малолітніх дітей; є військовослужбовцем.

ОСОБА_8 вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання та за обставин, які обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , особу винного, вважає, що для досягнення мети покарання, яке полягає у карі, виправленні та запобіганні вчиненню нових злочинів, що полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод ОСОБА_8 та захисту прав потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак вчинив злочин, направлений проти життя і здоров`я потерпілого, а, отже, його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. Враховуючи всі викладені вище обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину у розмірі 200000 грн.

В судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_11 та його представник адвокат ОСОБА_12 заявлений позов підтримали та просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_8 цивільний позов визнав у повному обсязі.

Прокурор підтримав заявлений потерпілим цивільний позов.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов в межах даного кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Так, вчиненим ОСОБА_8 злочином потерпілому ОСОБА_11 завдано моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, який останній зазнав у зв`язку із ушкодженням його здоров`я.

Відповідно до висновку СМЕ №522 від 05.07.2023 року у ОСОБА_11 мають місце тілесні пошкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва, яке могло утворитися від однієї дії будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключено, клинком ножа та посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву, який міг утворитися від однієї ударної дії будь-яким тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги, кастет та інші.

Вказані тілесні ушкодження супроводжувалися фізичним болем та душевними стражданнями, посттравматичний реабілітаційний період, а також необхідність постійного перебування на знеболювальних препаратах. На теперішній час, у зв`язку із отриманими травмами, потерпілий ОСОБА_11 не має змоги жити нормально, як раніше, чим порушено його звичний спосіб життя.

Наслідки перенесеної моральної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційної напруги, дратівливості, реакції замикання, бажання уникати контакти, а також постійні головні болі.

Потерпілий ОСОБА_11 (цивільний позивач) вважає, що обвинувачений ОСОБА_27 (цивільний відповідач) завдав йому моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Суд зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, на думку суду, позивач ОСОБА_11 поза будь яким розумним сумнівом зазнав вкрай сильних та тривалих душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 щодо нього, результатом якої стало отримання потерпілим тяжкої та тривалої шкоди здоров`ю, порушенні звичних життєвих умов та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Відтак заявлена ним моральна шкода не є надмірною та не може розцінюватись як спроба протиправного збагачення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_11 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є: флісова кофта зі слідами РБК, складний ніж з темляком зі слідами РБК на лезі, мобільний телефон марки Айфон в чохлі зеленого кольору. Вказані речові докази передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області за адресою вул.Спаська,12, м.Миколаїв.

Також, речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнані паспорт громадянина України та військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 . Зазначені речові докази були залишені зберігатися в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.05.2020 року був накладений арешт на майно, вилучене 23.04.2023 року під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 , а саме: флісову кофту зі слідами РБК; складний ніж з темляком зі слідами РБК на лез.

Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вищевказане майно.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на залучення експертів та полягають у проведенні комплексної судово-біологічної та експертизи за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї» (висновок експерта № КСЕ-19/115-23/6542 від 29.05.2023 року, вартістю 8858,55 грн, висновок експерта № КСЕ-19/115-23/6542 від 22.05.2023 року, вартістю 1195 грн), судово-біологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-23/6539-БД від 29.05.2023 року, вартістю 3281,54 грн). Вказані витрати є документально підтвердженими та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

У даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. З урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_8 слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Керуючись ст.100, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

МУАТЕ ДЕВІДА БЕНІГНУ визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з дня його фактичного затримання з 23 квітня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 квітня 2023 року по день ухвалення вироку 16 липня 2024 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_28 від 23.05.2023 року накладено арешт на майно, що було вилучене 23.04.2023 року під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 , а саме: флісову кофту зі слідами РБК; складний ніж з темляком зі слідами РБК на лезі скасувати.

Речові докази флісову кофту зі слідами РБК та складний ніж з темляком зі слідами РБК на лезі, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області за адресою вул.Спаська,12, м.Миколаїв знищити.

Речові докази паспорт громадянина України та військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 , які залишили зберігати в матеріалах кримінального провадження повернути обвинуваченому ОСОБА_8 .

Речовий доказ мобільний телефон марки Айфон в чохлі зеленого кольору, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області за адресою вул.Спаська,12, м.Миколаїв повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_8 витрати на проведення комплексної судово-біологічної та експертизи за експертною спеціальністю 3.3 «Дослідження холодної зброї» (висновок експерта № КСЕ-19/115-23/6542 від 29.05.2023, вартістю 8858,55 грн., висновок експерта № КСЕ-19/115-23/6542 від 22.05.2023, вартістю 1195 грн.), судово-біологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-23/6539-БД від 29.05.2023, вартістю 3281,54 грн), а всього 13335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 09 (дев`ять) копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

16.07.2024