Кримінальне провадження № 194/1262/22
Номер провадження 1-кп/194/5/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2022 року за № 0000087 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоайдар Новоайдарського району (нині Щастинський район) Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2022 року РФ здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

У зв?язку із веденням агресивної війни з боку РФ проти України в період з 24.02.2022 року по 02.03.2022 року окупаційними військами РФ та представниками так званої «Луганської народної республіки» захоплено (окуповано) смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, у зв?язку із чим на підтвердження контролю над селищем на будівлі Щастинської районної ради, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 незаконними збройними формуваннями встановлено прапор так званої ЛНР.

Упродовж червня-липня 2022 року, більш точний час встановити не видалося можливим, ОСОБА_3 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 04:00 год. годині 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з особистих інтересів, перебуваючи в смт Новоайдар Щастинського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в правоохоронному органі окупаційної влади та реалізуючи його, вступив у злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої ЛНР, та, отримавши від них пропозицію на зайняття посади в правоохоронному органі окупаційної влади, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію та добровільно зайняв посаду «співробітника» в т.зв. /мовою оригіналу/ «Новоайдарском районном отделе внутренних дел Министерства внутренних дел ЛНР (Новоайдарский РОВД МВД ЛНР)» (Новоайдарський районний відділ внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ ЛНР), що виконує правоохоронні функції на території Щастинського району, Луганської області, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia)

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26 вересня 2002 року, відповідно до положень якої, якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, постановлених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.07.2023 року розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2022 року за № 0000087 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті чого судом встановлено таке.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_3 в судові засідання - повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

А тому, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_3 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).

У зв`язку з чим обвинувачений не був допитаний судом, тому показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Враховуючи відсутність обвинуваченого та особливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження, захисником за призначенням було здійснено захист обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, захисник в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своїм підзахисним та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловив свою позицію у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада ( НОМЕР_1 ); Щастинська міська територіальна громада ( НОМЕР_2 ), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_6 суду показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_3 особисто. Також, йому відомо, що ОСОБА_3 співпрацює з владою лнр та працює співробітником відділу поліції лнр. Так, в 2022 році, після окупації території України, він побачив в Інтернеті відео, на якому приймали присягу працівники поліції лнр. Серед вказаних осіб, був присутній ОСОБА_3 . Він однозначно підтверджує, що на відео був обвинувачений ОСОБА_3 . Також йому відомо, що обвинувачений ОСОБА_3 особисто подавав документи, щоб працювати в правоохоронному органі лнр зі слів мешканців. ОСОБА_3 раніше в правоохоронних органах не працював.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона знає особисто обвинуваченого ОСОБА_3 . На початку червня 2022 року вона побачила на відео, як новообраних працівників поліції ЛНР, які приймали присягу. Також вона бачила обвинуваченого, який приймав присягу працівника Новоайдарського відділу «мвд лнр». Присяга проводилась саме в приміщенні поліції смт Новоайдар. Зі слів мешканців, а також з мережі інтернет, вона дізналась, що ОСОБА_3 працює в поліції лнр. На відео вона однозначно впізнає обвинуваченого, який раніше не працював в правоохоронних органах. Їй відомо, що півроку тому ОСОБА_3 ще працював у відділі поліції лнр.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 7 ст. 111-1 КК України ст. за №0000087 від 11.07.2022 року. (т. 2 а.с. 1)

Згідно інформації Щастинського МРВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 08.07.2022 року, вбачається, що отримана інформація щодо неправомірних дій з боку громадянина України ОСОБА_3 , яка полягає в тому, що ОСОБА_3 , будучи громадянином України, перебуваючи в тимчасово-окупованому смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області, в червні-липні 2022 р. (більш точної дати встановити не вдалося) перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану під час Російсько-Української війни. Зокрема, ОСОБА_3 склав присягу на вірність т.зв. "лнр" та добровільно, за власним бажанням приєднався до складу незаконного правоохоронного органу, створеному на тимчасово окупованій території та призначений на посаду (мовою оригіналу) "сотрудника Новоайдарского районного отдела внутренних дел мвд лнр". У складі вказаного підрозділу окупаційної влади останній надає безпосередню допомогу окупаційним структурам РФ в правоохоронній сфері на тимчасово-окупованій території окремих громад Щастинського району. (т. 2 а.с. 4-5)

Згідно акту огляду сторінки Інтернет ресурсу від 08.07.2022 року, проведено огляд сторінки соціальної мережі Telegram, а саме каналу " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під час якого виявлено публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Також у вказаній публікації міститься прикріплений відео-файл з назвою /мовою оригіналу/ «Правоохранители_Троицкого,_Сватовского_и_Новоайдарского_РОВД_МВД.mp4» при перегляді якого на 00 хв. 16 сек. перегляду виявлено з-поміж інших чоловіків та жінок вдягнених у військову форму зразка РФ, з шевронами "полиция", чоловіка у військовій формі зразка РФ, якого ідентифіковано, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 6-8)

Згідно акту огляду сторінки Інтернет ресурсу від 08.07.2022 року, проведено огляд сторінки соціальної мережі Telegram, а саме каналу " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під час якого виявлено публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою /мовою оригіналу/ «СОТРУДНИКИ НОВОАЙДАРСКОГО РОВД МВД ЛНР ПРИНЯЛИ ПРИСЯГУ НА ВЕРНОСТЬ НАРОДУ РЕСПУБЛИКИ». Також, у вказаній публікації містяться прикріплені фото-файли при перегляді яких на одному з файлів виявлено чоловіка у військовій формі зразка РФ, якого ідентифіковано, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 стоїть з папкою в руках на якій нанесені т.зв. "триколор та герб лнр", позаду нього стоять троє чоловіків вдягнені у військову форму зразка РФ та розміщено портрет лідера країни-окупанта. (т. 2 а.с. 9-10)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 11.07.2022 року визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000087 від 11.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за слідчим відділом 3 Управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. (т. 2 а.с. 11-12)

Згідно листа Управління ДМС України в Кіровоградській області від 21.07.2022 року, ОСОБА_3 документований 11.11.2010 року документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Новоайдарським РВ УМВС України в Луганській області за адресою: АДРЕСА_1 . 16.01.2014 року ОСОБА_8 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , орган видачі 4458. Вказані обставини також підтверджуються Обліковою карткою особи ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 19, 20)

Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ) від 15.07.2022 року, станом на 14.07.2022 року на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб: ВАЗ 211540 н.з. НОМЕР_5 , V двигуна 1596, рік випуску 2008, дата реєстрації 02.02.2021. Вказані обставини також підтверджуються листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Луганській області (філія ГСЦ) від 15.08.2022 року (т. 2 а.с. 25, 140)

Згідно листа Департаменту кадрового забезпечення НПУ від 11.08.2022 року, за наявними обліками Департаменту кадрового забезпечення ОСОБА_3 на службу до поліції не приймався, та відповідно у трудових відносинах з НПУ не перебуває. (т. 2 а.с. 27)

Згідно листа Департаменту кадрового забезпечення НПУ від 22.08.2022 року, за наявною інформацією ОСОБА_3 , службу в поліції не проходив. (т. 2 а.с. 28)

Згідно листа ГУНП в Луганській області від 01.09.2022 року, інформація щодо проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах в ГУМВС України в Луганській області та ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня. (т. 2 а.с. 30)

Згідно протоколу огляду від 20.07.2022 року, та додатку до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_9 , оглянуто публікацію в соціальній мережі «Вконтакте» групи (користувача) підписаної як /мовою оригіналу/ «МВД ЛНР» із заголовком /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розміщена як зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 о 19-22 год. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , де маються фотозображення осіб, одягнутих у камуфльовану форму, серед яких зображений чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 35-79)

Згідно протоколу огляду від 05.08.2022 року, та додатку до нього, вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_10 , оглянуто публікацію із заголовком /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка розміщена як зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 о 18:27 год. за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 на Інтернет сторінці (сайті) /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_9 ). При програванні вказаного відеоматеріалу (відеозапису) встановлено, що відеоматеріал (відеозапис) в кольоровому зображені зі звуком тривалістю 03 хвилини 19 секунд, на якому зафіксовано, як повідомляється, процес складання присяги особами, одягнутими у камуфльований одяг - як повідомляється на відеозаписі, співробітниками т.зв. /мовою оригіналу/ «Троицкого, Сватовского и Новоайдарского РОВД МВД ЛНР». При програванні вказаного відеоматеріалу (відеозапису) встановлено, що на відрізках часу відео з 00 хвилин 15 секунд по 00 хвилин 17 секунд зображений чоловік, зовні схожий на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зліва другий), який одягнутий у камуфльований одяг та стоїть поруч з іншими особами, які також одягнуті у камуфльований одяг. (т. 2 а.с. 88-122)

Згідно протоколу огляду від 09.08.2022 року, вбачається, що за участю свідка ОСОБА_6 , оглянуто публікацію за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У вказаній публікації містяться прикріплені фото-файли при перегляді яких на одному з файлів виявлено чоловіка у військовій формі зразка РФ, якого ідентифіковано, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який стоїть з папкою в руках на якій нанесені т.зв. "триколор та герб лнр", позаду нього стоять троє чоловіків вдягнені у військову форму зразка РФ та розміщено портрет лідера країни-окупанта. Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що впізнає на фото, розміщеному в публікації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 125-127)

Згідно протоколу огляду від 09.08.2022 року, вбачається, що за участю свідка ОСОБА_6 , оглянуто публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою /мовою оригіналу/ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». У вказаній публікації міститься прикріплений відео-файл з назвою /мовою оригіналу/ «Правоохранители_Троицкого,_Сватовского_и_Новоайдарского_РОВД_МВД.mp4» при перегляді якого на 00 хв. 16 сек. перегляду виявлено з-поміж інших чоловіків та жінок вдягнених у військову форму зразка РФ, з шевронами "полиция", чоловіка у військовій формі зразка РФ, якого ідентифіковано, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що впізнає на відео розміщеному в публікації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 128-131)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2022 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_6 , останній на фото №2 впізнає за загальними рисами обличчя ОСОБА_3 , який під час військового вторгнення на територію України військових формувань РФ надав свою добровільну згоду на призначення його на посаду співробітника т.зв. /мовою оригіналу/ «Новоайдарского районного отдела внутренних дел мвд лнр». (т. 2 а.с. 132-134)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить: 1) житловий будинок загальною площею 66,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231; 2) 1/2 частка земельної ділянки площею 2,1817 га № 1263, кадастровий номер :21:001:0093 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231); 3) земельна ділянка площею 5,6106 га № 139, кадастровий номер :01:006:0027 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231); 4) 1/2 частка земельної ділянки площею 7,0679 га № 383, кадастровий номер :21:002:0006 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31). (т. 2 а.с. 142-144)

Згідно висновку експерта №117 від 19.08.2022 року проведеної портретної експертизи, вбачається, що: 1. Зображення особи чоловічої статі на зображенні (фотознімку), що міститься в електронному файлі під назвою «IujolLdPovo» формату «JPG» (.jpg), а саме особи чоловічої статі, який розміщений на передньому фоні по середині, який тримає в руках предмет, схожий на паперову обкладинку, придатне для портретного ідентифікаційного дослідження за ознаками зовнішності. 2. На фотознімку, що міститься в електронному файлі під назвою «IujolLdPovo» формату «JPG» (.jpg), а саме особи чоловічої статі, який розміщений на передньому фоні по середині, який тримає в руках предмет, схожий на паперову обкладинку, та на фотознімку громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Обліковій картці особи, яка в паперовому форматі надана на дослідження в якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа. 3. Зображення особи чоловічої статі на відеозаписі формату «.mp4», що міститься в електронному файлі під назвою «МВД ЛНР Правоохранители Троицкого, ІНФОРМАЦІЯ_2 » при показниках індикатора відліку часу програми відеовідтворення (відеоплеєра) з 00 хвилин 15 секунд по 00 хвилин 17 секунд (зліва другий з чорним ременем на правому плечі), придатне для портретного ідентифікаційного дослідження за знаками зовнішності. 4. На відеозаписі формату «.mp4», що міститься в електронному файлі під назвою «МВД ЛНР - Правоохранители Троицкого, Сватовского и Новоайдарского РОВД МВД ЛНР приняли присягу на верность народу ЛНР» при показниках індикатора відліку часу програми відеовідтворення (відеоплеєра) з 00 хвилин 15 секунд по 00 хвилин 17 секунд (зліва другий з чорним ременем на правому плечі), та на фотознімку громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Обліковій картці особи, яка в паперовому форматі надана на дослідження в якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа. (т. 2 а.с. 153-169)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2022 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , остання на фото №3 впізнає за загальними рисами обличчя ОСОБА_3 , який під час військового вторгнення на територію України військових формувань РФ надав свою добровільну згоду на призначення його на посаду співробітника т.зв. /мовою оригіналу/ «Новоайдарского районного отдела внутренних дел мвд лнр». (т. 2 а.с. 183-185)

Згідно протоколу огляду від 28.08.2022 року, вбачається, що за участю свідка ОСОБА_7 , оглянуто публікацію за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою /мовою оригіналу/ «СОТРУДНИКИ НОВОАЙДАРСКОГО РОВД МВД ЛНР ПРИНЯЛИ ПРИСЯГУ НА ВЕРНОСТЬ НАРОДУ РЕСПУБЛИКИ». У вказаній публікації містяться прикріплені фото-файли при перегляді яких на одному з файлів виявлено чоловіка у військовій формі зразка РФ, якого ідентифіковано, як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який стоїть з папкою в руках на якій нанесені т.зв. "триколор та герб лнр", позаду нього стоять троє чоловіків вдягнені у військову форму зразка РФ та розміщено портрет лідера країни-окупанта. Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що впізнає на фото, розміщеному в публікації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 186-188)

Постановою прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 08.09.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук. (т. 2 а.с. 214-217)

Постановою Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 16.09.2022 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000087 від 11.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України зупинено у зв?язку з розшуком ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 235-238)

Постановою Щастинської окружної прокуратури Луганської області від 29.09.2022 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000087 від 11.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України відносно ОСОБА_3 , відновлено. (т. 2 а.с. 246-247)

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 11.07.2022 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. (т. 2 а.с. 248)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України. Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом. У складів кримінального правопорушення за ч. 7 ст.111-1 КК України важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за ч. 7 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною 7 статті 111-1 КК України настає у разі добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільної участі громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. При цьому суспільна небезпека вказаного злочину полягає у тому, що особа (колаборант), з використанням умов воєнного стану, співпрацює з окупаційною владою на шкоду власній державі, тим самим свідомо допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади.

Вказана позиція викладена в постанові ККС ВС від 22.01.2024 року (справа №953/406/23, провадження №51-4961км23) та в постанові ВС ККС від 08.02.2024 року (справа №161/12980/22, провадження №51-4900км23).

Також, у частині 7 ст. 111-1 КК України передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною.

З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою.

Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених ч. 1 ст. 1 цього Закону. З точки зору функціонального підходу посада є частиною службової кар`єри посадовця, пов`язана власне з органом влади та стосується повноважень, закріплених за посадою, визначених структурою і штатним розписом такого органу; кола службових повноважень, закріплених за посадою, які встановлюються нормативними актами.

Відповідно до чинного законодавства України, заняття посади державної служби необхідно розглядати як у контексті проведення підготовчих дій щодо призначення певної особи на посаду, так і в контексті виникнення такого юридичного факту, як призначення особи на певну посаду з офіційним оформленням трудових відносин.

Здійснення громадянином України на тимчасово окупованій території діяльності не в органі влади (на підприємстві, в установі, організації; зайняття індивідуальним підприємництвом тощо) або виконання роботи, що не пов`язана із зайняттям посади (лікар, фармацевт, працівник житлово-комунальної сфери, пожежник, працівник рятувальної служби чи кладовища, адвокат тощо), не утворює складів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 5 та 7 ст. 111-1 КК України.

Вказана позиція викладена в постанові ККС ВС від 20.06.2024 року у справі № 953/7182/23 (провадження № 51-7232км23).

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК України державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять факт добровільного зайняття ОСОБА_3 посади «співробітника» в т.зв. /мовою оригіналу/ «Новоайдарском районном отделе внутренних дел Министерства внутренних дел ЛНР (Новоайдарский РОВД МВД ЛНР)» (Новоайдарський районний відділ внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ ЛНР), що виконує правоохоронні функції на території Щастинського району Луганської області.

А відтак, вказані обставини доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом враховується, що ОСОБА_3 до повномасштабного військового вторгнення РФ на територію України не мав жодного відношення до правоохоронних органів, однак після окупації території Щастинського району Луганської області зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлював факт збройної агресії з боку РФ та окупації території України, створення окупаційною владою незаконних органів, що вказує на добровільність зайняття ним посади, враховуючи характер його дій, їх послідовність та тривалість.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, та його дії слід кваліфікувати за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, з урахуванням ст. 337 КПК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 7 ст.111-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, об`єктом якого є основи національної безпеки України і, на думку суду, останній своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави.

Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання яке є обов?язковим у санкції статті, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, правоохоронних органах.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

В даному випадку буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Крім того, санкцією ч. 7 ст.111-1 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання з конфіскацією майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 року на майно, яке належать ОСОБА_3 з огляду на призначення йому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна.

Прокурор заявив клопотання про залишення без змін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, отже вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і державного управління, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 року на майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації належного йому майна на користь держави, а саме:

1.житловий будинок загальною площею 66,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231;

2.1/2 частка земельної ділянки площею 2,1817 га № 1263, кадастровий номер :21:001:0093 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231);

3.земельна ділянка площею 5,6106 га № 139, кадастровий номер :01:006:0027 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231);

4.1/2 частка земельної ділянки площею 7,0679 га № 383, кадастровий номер :21:002:0006 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31).

5.Транспортний засіб автомобіль ВАЗ 212540, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , сірого кольору VIN НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , витрати пов`язані з проведенням судової портретної експертизи, оформленої висновком експерта від 19.08.2022 року №117, в сумі 6040 (шість тисяч сорок) грн. 64 коп. на користь держави. Призначення платежу: Оплата за судову експертизу відповідно до висновку від 19.08.2022 року №117).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Копію вироку для вручення обвинуваченому видати захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду https://trm.dp.court.gov.ua/sud0440/.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1