Справа № 347/2354/24
Провадження № 1-кп/347/312/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області , в складі:

Головуючої-судді : ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000251 від 06.08.2024 року, щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня-спеціальна, одруженого, депутатом не обирався, утриманців нема, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України;

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи особою, яка керує транспортним засобом, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин:

05.08.2024 року близько 15:30 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки і моделі ВАЗ 2101, 1975 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись грунтовою дорогою в межах участку Луг, в напрямку із села Люча до села Нижній Березів, перебуваючи в межах населеного пункту Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, за наступних обставин.

05.08.2024 близько 15:30 годин водій ОСОБА_5 при наближенні до моста через річку «Акра», що в селі Нижній Березів Косівського району Івано- Франківської області, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на міст, після чого допустивши зіткнення із дерев`яними перилами моста та з`їхав з моста в русло річки «Акра».

При цьому водій ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України: 1.3, 1.5, 2.3 б., д., а., та п.10.1, 12.1, 12.3

У результаті порушення ОСОБА_5 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101, 1975 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закритого перелому акроміального кінця правої ключиці. Закритих переломів 3-7 ребер правої половини грудної клітки. Закритої внутрішньо-черепної травми зі струсом головного мозку.»

Відповідно до висновку експерта від 30.08.2024 тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 у вигляді: «Закритого перелому акроміального кінця правої ключиці та закритих переломів 3-7 ребер правої половини грудної клітки відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя. Закритої внутрішньо-черепної травми зі струсом головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.»

Таким чином, ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286-1 Кримінального кодексу України.

До початку судового розгляду справи по суті, адвокатом ОСОБА_4 подано до суду письмове клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим .

В судовому засіданні адвокат, що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив затвердити угоду про примирення укладену між обвинуваченим та потерпілим в справі ОСОБА_6 .

Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України.У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Шкода потерпілому ОСОБА_6 повністю відшкодована, що останній підтвердив в судовому засіданні.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого ОСОБА_6 обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені йому судом під час судового засідання.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 погодився в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим в справі та обвинуваченим, та признати узгоджену ними міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України, просив затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску.

На підставі пояснень потерпілого, а також обвинуваченого суд установив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо затвердження угоди про примирення.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в сторін угоди повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності укладення, та відсутності обставин, які примусили їх укласти угоду, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на наступне :

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю розуміє свої права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час перевірки угоди встановлено її відповідність вимогам КПК України, що закріплені в ст.471 цього Кодексу, можливість виконання обвинуваченим узятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, за місцем проживання характеризується позитивно.

Так, згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Таким чином суд враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав свою вину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що вказує на те, що він не є особою, небезпечною для суспільства, позитивно характеризується за місцем проживання підтвердженням чого є харектеристика видана Нижньоберезівською сільською радою, відповідно до акту обстеження за № 37 від 15.08.2024 року Яблунівської селищної ради проживає в будинковолодінні разом із дружиною та двома дітьми, не працює, на обліку в лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває підтвердженням чого є довідки №№ 348, 398 від 19.09.2024 року Косівської райполіклініки, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 зокрема, щире каяття (зокрема повністю усвідомив наслідки свого діяння, настання яких не бажав, зробив для себе відповідні висновки, повністю відшкодував заподіяну потерпілому шкоду), активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , який під час розгляду просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки немає жодних претензій до нього. Вищенаведені пом`якшуючі обставини є такими, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ствердив про фінансову можливість сплати штрафу у разі призначення даного виду покарання.

З огляду на викладене, дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і з урахуванням особи обвинуваченого та, виходячи із положень ст.ст.50, 65КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості і, на думку суду, необхідності, застосування положень ст.69 КК України призначення обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Суд вважає, що саме таке покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Саме таке покарання, на переконання суду цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення, та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Шкода потерпілому повністю відшкодована.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 3029,12 грн, які на підставі ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Ухвалою Косівського районного суду від 07.08.2024 року накладено арешт на речові докази, з метою їх збереження.

В силу вимог ст.174 КПК України в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки судом прийнято рішення по суті, а тому слід скасувати арешт на речові докази .

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався і підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373-374, 468, 471, 473 КПК України, суд,

У х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 28.10.2024 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в загальному розмірі 3029,12 грн в дохід держави за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-24/11627-ІТ від 16.08.2024 року на на користь держави (рахунок UА0009266, код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Івано-Франківській області (Косівський район)/24060300, код отримувача 37951998 ).

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки та моделі «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , жит. АДРЕСА_1 та який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. с. Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області, передано на відповідальне зберігання до майданчику Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області повернути власнику або користувачу.

Заходи забезпечення кримінального провадження №0000251 від 06.08.2024 року вжиті ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2024 року у вигляді накладення арешту на речові докази - скасувати.

Запобіжний захід в ході судового розгляду справи по суті не обирався .

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити учасникам судового розгляду.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1