Справа №: 398/1462/24
провадження №: 1-кп/398/288/24
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

"22" жовтня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001920 від 12.12.2023, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, щодо якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.11.2024 включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому раніше застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні існують та не зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Подав клопотання про зміну запобіжного заходу де зазначив, що зазначені прокурором ризики не підтверджені та не обґрунтовані. На досудовому розслідуванні він постійно з`являвся за вимогою слідчого. Має постійне місце проживання, офіційне працевлаштування, трьох неповнолітніх дітей, а тому ризики втечі та продовження злочинної діяльності нічим не підтвердженні. Під час досудового розслідування свідки були допитані, потерпілий допитаний судом, а тому ризик впливу на них є необґрунтованим, у зв`язку з чим просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання.

Захисник заперечувала проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилалася на те, що ризики, зазначені прокурором в клопотанні, не підтверджені доказами. Підтримала клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, ОСОБА_5 в силу статті 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, що призвело до смерті іншої особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, що може викликати у обвинуваченого бажання переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Також, суд враховує наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими він знайомий особисто, з метою зміни останніми своїх показів.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає продовженню на строк шістдесят днів.

З цих підстав клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Наявність у обвинуваченого неповнолітніх дітей та постійного місця проживання, на що посилалися обвинувачений, не може бути беззаперечним стримуючим фактором його подальшої належної процесуальної поведінки та мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 196, 197, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 22 жовтня 2024 року по 20 грудня 2024 року.

У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 23.10.2024 о 08:00 год.

Суддя ОСОБА_1