Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2269/24
Провадження № 1-кп/935/232/24
ВИРОК

Іменем України

22 жовтня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 18.06.2024, на підставі угоди про визнання винуватості від 20.08.2024 та обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мартинівка Житомирського району Житомирської області, громадянина України, не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

18 червня 2024 року близько 11 годин 20 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF CF 85.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа «ВОDЕХ КІS ЗWS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , зареєстрований за ТОВ «СКРІД», рухався ним по проїзній частині автодороги «Київ Чоп» в напрямку м. Київ.

На 97 км указаної автодороги поблизу с. Городецьке Старосілецької ТГ Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_5 під час руху поза межами населеного пункту, по прямій горизонтальній асфальтованій ділянці дороги, в задовільних умовах дорожнього руху, в світлу пору доби, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в умовах достатньої видимості, в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 12.3 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «FORD TRANSIT» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_7 , якого об`єктивно спроможний був виявити, та який рухався попереду в попутному напрямку у правій смузі, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та передньою частиною керованого ним автопоїзда допустив зіткнення із задньою частиною зазначеного автомобіля «FORD TRANSIT».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «FORD TRANSIT» реєстраційний помер НОМЕР_5 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: поєднана травма тіла у вигляді синця підборіддя, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки мозочка та в ділянці перехрестя зорових нервів, множинних переломів ребер справа непрямого характеру та різаної рани лівого передпліччя, які утворилися в короткий проміжок часу в швидкій послідовності за одним від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та ріжучих предметів, в результаті удару об виступаючі частини салону автомобіля, що рухався, при зіткненні його з іншим транспортним засобом, та уламками скла, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 12.3 та п. 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиросердно розкаявся.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 проти укладеної угоди та призначення покарання, визначеною угодою, не заперечувала.

20 серпня 2024 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до змісту якої обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та сторони угоди погоджують призначення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У результаті вивчення документів досудового розслідування та опитування учасників кримінального провадження суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена 20 серпня 2024 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки:

- умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;

- умови угоди відповідають інтересам суспільства;

- умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

- відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим зобов`язань, взятих на себе за угодою;

- наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: який має пенсійний вік, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2024 року між ним та прокурором.

Захисник ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2024 року між ОСОБА_5 та прокурором, оскільки вона відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства України, укладення якої було добровільним.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про винуватість дотримані вимоги КК та КПК України, обвинувачений беззастережно визнав свою провину, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про скасування арешту у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст.100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст. 373-376, 100, 124, 174, 395, 472-475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2024 року між прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік, в період якого, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27.06.2024, арешт у виді заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобіль Ford Tranzit, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 18.06.2021, належить ТОВ «УКРВАРЦ», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , повернувши власнику.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26.06.2024, арешт у виді заборони відчуження, розпорядження та користування на спеціалізований напівпричіп «BODEX KIS 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який належить на праві власності ТОВ «СКРІД» (код ЄДРОПОУ 41969346), повернувши власнику.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.06.2024, арешт у виді заборони відчуження, розпорядження та користування на спеціалізований вантажний сідловий тягач «DAF CF 85.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить на праві власності ТОВ «СКРІД», повернувши власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на: проведення судових інженерно-транспортних експертиз у розмірах 3786,40 гривень, 3786,40 гривень,судових експертиз у розміріх 1514,56 гривень, 1514,56 гривень, 1514,56 гривень та 5679,60 гривень.

Речові докази: автомобіль «Ford Tranzit», реєстраційний номер НОМЕР_5 ,який знаходиться на зберіганні відділення з забезпечення автотранспортом ГУНП в Житомирській області-повернути власнику ТОВ «УКРВАРЦ»; автопоїзд у складі сідлового тягача «DAF CF 85.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа «BODEX KIS 3WS, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який знаходиться на зберіганні відділення з забезпечення автотранспортом ГУНП в Житомирській області-повернути власнику; лампа випромінювання світла аварійного сигналювальння автомобіля «Ford Tranzit» та задня ліва блок фара автомобіля «Ford Tranzit», реєстраційний номер НОМЕР_5 , яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області-повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1