ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7183/24 Провадження 1-кп/636/1122/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0005851, внесеному 01 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бітове Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою (бакалавр), неодруженого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не має, військовослужбовця на посаді командира взводу розвідки спеціального призначення 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

встановив:

01.08.2024 об 11.57 год. у пункті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_3 , командиром 2 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 , військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у тому числі капітану ОСОБА_4 було доведено бойовий наказ №08/30 щодо необхідності заступити у складі пошуково-штурмової групи «ІНФОРМАЦІЯ_3» на спостережний пункт «ІНФОРМАЦІЯ_4», який розташований у західній околиці АДРЕСА_3 , здійснити стійке утримання зайнятих позицій та недопущення прориву противника в глибину оборони.

Однак, капітан ОСОБА_4 , будучи невдоволеним цим наказом щодо необхідності заступити на спостережний пункт «ІНФОРМАЦІЯ_4», який розташований у західній околиці АДРЕСА_3 , здійснити стійке утримання зайнятих позицій та недопущення прориву противника в глибину оборони, 01.08.2024 об 11.57 год., перебуваючи у АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, а саме: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Своїми умисними діями капітан ОСОБА_4 підірвав боєздатність свого підрозділу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В даному кримінальному провадженні між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005851 від 01.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокорі, відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за адресою: вул. Є. Котляра, 7, м. Харків, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, уклали угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. При цьому, сторони погоджуються на підставі ст. 62 КК України замінити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців та з урахуванням вищевказаного призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що угода відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу та наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд заслухав доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Суд перевірив угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, і встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він є громадянином України, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, раніше не судимий, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, що полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування. Суд також приймає до уваги, що обставин, які обтяжують покарання відсутні, та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 серпня 2024 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 і його захисником адвокатом ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, на підставі ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В порядку, передбаченому ст. 62 КК України ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного його затримання, з 02 серпня 2024 року по 05 серпня 2024 року, із розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену ОСОБА_9 за ОСОБА_4 , яка знаходиться на депозитному рахунку ТУ ДСА України у Харківській області, з призначенням платежу - застава внесена за ОСОБА_4 , згідно ухвали суду від 02.08.2024 р. по справі № 642/3536/24, після набрання вироком законної сили - повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку, після набрання ним законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим, про визнання винуватості може бути оскаржений:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

-прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя