Справа № 645/4927/24
Провадження № 1-кс/645/1234/24
УХВАЛА

іменем України

22 серпня 2024 року місто Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001180 від 21.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше зі слів не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, 21.08.2024 року до чергової частини ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що за адресою: АДРЕСА_3 хвилин потому намагались підпалити автомобіль заявника, який погасили свідки. 21.08.2024 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого у дворі виявлено та зафіксовано автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на капоті якого маються сліди від горіння.21.08.2024 о 05 годині 10 хвилин, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, виявлено та вилучено мобільний телефон ТМ «Samsung» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , SN R58NA5LXFA, з абонентським номером телефону НОМЕР_4 та рюкзак рожевого кольору із пляшками з-під горілки, оливи, моторного мастила.

21.08.2024 СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області вищевказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001180 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, розпочато досудове розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.08.2024 року приблизно о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, облив капот припаркованого автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заздалегідь підготовленою горючою рідиною, яку у пляшці приніс із собою, після чого підпалив її за допомогою запальнички та зник з місця події, в результаті чого пошкодив вказаний автомобіль.

Враховуючи вищевикладене, 21.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисному пошкодженні чужого майна вчиненому шляхом підпалу.

В клопотанні зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання, посилаючи на те, що прокурор в обґрунтування свого клопотання посилається лише на тяжкість обвинувачення, жодних доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суду не надано.

Захисник наголосив, що підозрюваний раніше не засуджений, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та тещу ОСОБА_9 , яка є інвалідом ІІІ групи, має місце роботи, має постійне місце проживання. Обставини, викладені у клопотанні підозрюваний не заперечує, критично ставиться до скоєного, вчинив кримінальне правопорушення в стані сильного душевного хвилювання, викликаного ревнощами своєї дружини до ОСОБА_7 , щиро розкаявся у скоєному. Крім того, захисник наголосив, що потерпіла ОСОБА_8 надала суду заяву, в якій зазначила, що жодних претензій до підозрюваного не має.

Підозрюваний ОСОБА_5 повністю підтримав свого захисника, просив обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі та взяти до уваги всі обставини, на які посилався захисник.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до наступного висновку.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч. 1 ст. 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що прокурор не довів поза розумним сумнівом, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Як вбачається з клопотання прокурора, сторона обвинувачення посилалась в його обґрунтування на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, а також необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому ризик переховування від суду прокурором обґрунтовувався тяжкістю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5

Ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків, обґрунтовується тим, що підозрюваному під час досудового розслідування надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані потерпілої та свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується прокурором тим, що оскільки горіння автомобіля майже одразу після займання було ліквідована сусідами потерпілої, у зв`язку з чим наміри ОСОБА_5 щодо більш суттєвого пошкодження майна, а можливо і його знищення, не були реалізовані, що дає органу досудовою розслідування підстави вважати, що ОСОБА_5 може знову вчинити спробу підпалу вказаного автомобіля.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується та ймовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому.

При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисному пошкодженні чужого майна вчиненому шляхом підпалу. Крім того, враховує, що підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальних зв`язки, має на утриманні неповнолітню доньку та тещу, яка є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою огляду МСЕК, яка долучена до матеріалів клопотання.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що потерпілою ОСОБА_8 особисто складено письмову заяву, в якій вона вказала, що жодних претензій до ОСОБА_5 не має.

За вказаних вище обставин, з урахуванням відсутності у прокурора належних доказів на підтвердження ризиків, передбачених п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни, проте враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, враховуючи суспільний інтерес, дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. до 06:00 год а місцем фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 176, 177, 179, 194, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області старшого капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний заходу виді домашнього арешту в нічний час з 22:00 год. до 06:00 год., за місцем фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 22:00 год. до 06:00 год;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначити до 19.10.2024 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію даної ухвали негайно направити для виконання відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області та Немишлянській окружній прокуратурі м. Харкова.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.08.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1