ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2799/24 Справа № 932/2612/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним вироком Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком суду більш суворим покаранням за вироком Селідовського міського суду Донецької області від 15.11.2021, остаточно призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього майна.

Строк покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 30.05.2024 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 16.08.2021 року по 30.05.2024 року, включно.

Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі засуджений просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 16.12.2016 року по квітень 2018 року, та з 16.08.2021 року по 28.06.2022 року, у строк відбуття покарання.

В обґрунтування своїх вимог вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважає, що судом не враховано строк його перебування в умовах слідчого ізолятору.Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не зараховано до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.12.2016 року по квітень 2018 року, та з 16.08.2021 року по 28.06.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду залишити без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, законності та справедливості за видом та розміром призначеного йому покарання як за вчинення вказаного злочину, так і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в апеляційний скарзі не оспорюється, у зв`язку із чим колегією суддів не переглядається.

Разом із тим, апеляційні доводи обвинуваченого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при зарахуванні строку попереднього ув`язнення до строку відбуття ним покарання частково заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.), чинних на час скоєння ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому до строку попереднього ув`язнення включається зокрема час перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (від 26.11.2015).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон України № 1402-VIII) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 у період з 04.07.2008 року до 19.12.2017 року був неодноразово засуджений, востаннє вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2017 року, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 25.03.2019 року по відбуттю строку покарання, у зв`язку із чим апеляційні вимоги щодо зарахування до строку відбуття покарання за даним вироком періоду з 16.12.2016 року до квітня 2018 року належить вважати безпідставними, оскільки вони стосуються покарання за попередніми вироками, яке обвинуваченим повністю відбуте.

16.08.2021 року ОСОБА_7 був затриманий за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та щодо нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.с. 247/зв).

Вироком Селідовського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року, який набрав законної сили 28.12.2021 року, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

У розгляді даного кримінального провадження ОСОБА_7 брав участь у режимі відеоконференції, відбуваючи покарання у ДУ Темнівська виправна колонія №100, яка не є установою попереднього ув`язнення.

Оскаржуваним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, більш суворим покаранням за вироком Селідовського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що покарання за даним вироком було призначене ОСОБА_7 з урахуванням за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання за попереднім вироком Селідовського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року, то до строку відбуття покарання за оскаржуваним вироком належить зарахувати покарання, відбуте за попереднім вироком суду.

Таким належить вважати період попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з дня його затримання до дня набрання законної сили вироком Селідовського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року, а саме з 16.08.2021 року до 28.12.2021 року, а також період відбуття ним покарання за вказаним вироком суду після набрання ним законної сили - з 29.12.2021 року до дня ухвалення оскаржуваного вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, епізоди вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке його засуджено оскаржуваним вироком, мали місце наприкінці листопада, 06 грудня та 09 грудня 2016 року, а відтак при призначенні покарання за ними періоди попереднього ув`язнення підлягають зарахуванню у строк відбуття покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.).

Не звернувши уваги на вказані обставини, не дослідивши їх і не надавши їм належної оцінки, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 періоду попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.) та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у виді незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Згідно вимог п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, оскаржуваний вирок суду змінити в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 16 серпня 2021 року по 28 грудня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також на підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_7 до строку відбування покарання за даним вироком суду покарання, відбуте за вироком Селідовського міського суду Донецької області, за період з 29 грудня 2021 року по 30 травня 2024 року включно.

Підстав для зарахування обвинуваченому до строку відбуття ним покарання інших періодів часу, ніж вищезазначені, або здійснення зарахування вказаних періодів за іншими правилами, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 серпня 2021 року по 28 грудня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_7 до строку відбування покарання за даним вироком суду покарання, відбуте за вироком Селідовського міського суду Донецької області, за період з 29 грудня 2021 року по 30 травня 2024 року включно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4