ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2002/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді ОСОБА_3 , про самовідвід від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002994 від 30.07.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002994 від 30.07.2021 року.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 01.07.2024 року скарга передана до провадження слідчого судді ОСОБА_3 .

04.07.2024 року слідчий суддя ОСОБА_3 , заявила самовідвід від розгляду вказаної скарги пославшись на те, що 18.12.2023 року вона як слідчий суддя вже розглядала скаргу ОСОБА_4 , предметом розгляду якої були аналогічні вимоги, щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002994. За результатом розгляду вимоги скарги було задоволено та скасовано зазначене повідомлення про підозру. Крім того прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва було подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 , яку було скасовано ухвалою Київського апеляційного суду від 23.01.2024 року та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 . Враховуючи вище наведене, оскільки слідчим суддею ОСОБА_3 , вже було сформовано свою правову позицію у кримінальному провадженні № 0002994, з метою забезпечення об`єктивного розгляду скарги, просить задовольнити самовідвід.

Скаржники ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився.

Суддя ОСОБА_3 свою позицію щодо заяви про самовідвід не висловила.

Дослідивши матеріали скарги та заяву про самовідвід, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. (Постанова Верховного Суду від 17.09.2019р., справа № 277/599/15-к, провадження № 51-9889км18).

На підставі викладеного, з метою забезпечення неупередженості, недопущення недовіри та для усунення будь-яких сумнівів, враховуючи, що слідчим суддею ОСОБА_3 , скаргу адвоката ОСОБА_4 , з аналогічних підстав було розглянуто та постановлено ухвалу, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_3 , про самовідвід у справі за вказаною скаргою.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 369, 372 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 , про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 , від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002994 від 30.07.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1