ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/837/24
провадження № 1-кп/691/294/24
УХВАЛА

Іменем України

щодо застосування примусових заходів медичного характеру

09 серпня 2024 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника (адвоката) ОСОБА_4 (участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів), потерпілого ОСОБА_5 , особи відносної якої розглядається, вирішується, питанання ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотанням прокурора в кримінальному провадженні № 0000163 відомості 01.05.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування примусових заходів медичного характеру, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ваялва Городищенського району Чекаської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , не одружений, інвалід ІІІ групи, не працюючий, раніше не судимий,

у зв`язку із вчиненням у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 до суду надійшли матеріали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України, які ухвалою від 01.08.2024 року призначені до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 08.08.2024 року справу призначено до судового розгляду.

До судового засідння прибули прокурор, потерпілий, захисник, законний представник та особа відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як встановлено в ході судового розгляду, 30 квітня 2024 року, близько 22 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір'ї домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на грунті з'ясування особистих відносин, наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область черевної порожнини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження проникаючого поранення передньої черевної стінки з ушкодженням печінки, які згідно висновку експерта № 05-9-01/238 від 24.06.2024 відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно статті 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону. Зокрема, у статті 505 КПК України передбачено, що обов'язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи).

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стверджується доказами, що містяться у матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засідання показав, що 30.04.2024 року працював в людини за наймом, привіз цемент, гіпсоблоки та інші будматеріали, вже був вечір, наступного дня мав продовжити роботу, збирався йти додому, в цей час близько 22:00 години прийшов ОСОБА_6 , який був трохи випивший, з собою приніс дві бутилки пива, в будинку була мала дитина, вередувала, їй потрібно було вкладати спати, хотів забрати ОСОБА_6 та йти додому, останній не так зрозумів, напевне преривнував, і наніс три удари ножем, з яких один прийшовся в печінку, вимушений був відбиватися лопатою, щоб не вбив, сусід викликав швидку, довго не їхала, кров лилася з рани, щоб вижити пішов до поліції, це поблизу домоволодіння, де відбувалися події, дійти допоміг ОСОБА_8 , працівники поліції викликали швидку, приїхала, забрали, була операція, перебував у лікарні, претензій до ОСОБА_6 не має, він з паралельного класу, про його хворобу знав, але він не був агресивним, його брат відшкодовує витрати, які поніс на лікування;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні показала, що 30.04.2024 року як дільничний офіцер поліції СПД ВП в м. Городище була на чергуванні, охорона будівлі, приміщення у вечірній та нічний час закривається, близько 10 години вечора звернувся ОСОБА_5 за допомогою, ножові покарання, він зателефонував в домофон, при поверхневому огляді в області живота кровоточила рана, зміщено до печінки, проникаюче ножове поранення, біля руки на плечі, викликала швидку допомогу, потерпілий повідомив, що поранення наніс знайомий ОСОБА_6 та просив його зупинити, не адекватний, повідомили на 102 про злочин, з метою проведення першочергових заходів на встановлення місця його перебування, далі працювала слідчо-оперативна група, приїхала швидка та забрали ОСОБА_5 , продовжила чергування;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні показав, що 30.04.2024 року був на добовому чергуванні, близько 10 годин вечора хтось зателефонував в приміщення поліції, особа трималася за живіт на повідомила, що йому налесли ножові поранення, викликали швидку, коли підняв футболку, то було два чи три поранення, прізвище нападника говорив, приїхала швидка медична допомога, забрали постраждалого до лікарні, продовжив нести чергування;

- протоколом огляду місця події від 30.04.2024 та фототаблицями до нього, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , із застосуванняи відеокамери. Де при огляді території до господарської будівлі на бетонному покриттю виявлено нашарування речовини бурого кольору схожа на кров у вигляді бризок, зібрано зразки. При подальшому огляді прилеглої території в районі лівого фасадного кута господарської будівлі на траві на відстані 2 м. виявлено чоловічу кепку чорного коьору. При продальшому огляді вивлено дві пляшки пива у закритому стані;

- даними компакт диску з відеозаписом огляду місця події за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мало місце 30.04.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.05.2024 року, ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено розкладний ніж з нашаруванням на ньому речовини, зовні схожої на кров, який вочевидь являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення; светер та джинси, з нашаруванням на них, речовини, зовні схожої на кров, в яких останній був одягнутий на момент інкримінованого йому діяння та вочевидь несуть на собі сліди вчинення кримінального правопорушення;

- протоколами отримання зразків для експертизи від 01.05.2024 року та від 07.05.2024 року;

- висновком лікаря судово-медичного експерта-імунолога № 05-01-09/224 від 08.05.2024 року та таблицею до нього, за яким кров ОСОБА_5 , відноситься до групи АВ (ІV) за ізосерологічною системою АВ0;

- висновком лікаря судово-медичного експерта-імунолога № 05-01-09/225 від 08.05.2024 року та таблицею до нього, за яким кров ОСОБА_6 , відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновком лікаря судово-медичного експерта цитолога № 05-5-06/146 від 24.05.2024 року та таблицею до нього, за яким при судово-медичній експертизі змиву з правої руки підозрюваного ОСОБА_6 ядровмісні клітини не виявлено. При судово-медичній експертизі змиву з лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 ядровмісні клітини не виявлено, виявлено кров людини. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антиген А та В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати, групи крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що антиген А та В, виявлені в слідах крові у змиві з правої руки підозрюваного ОСОБА_6 можуть походити від особи (осіб) з групою крові АВ(ІV) ізосерологічної системи АВ0, або за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ), В(ІІІ) та АВ(ІV) цієї ж системи. Виявлена кров може походити від потерпілого ОСОБА_5 .. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається лише у вигляді домішки;

- висновком лікаря судово-медичного експерта цитолога № 05-5-06/147 від 24.05.2024 року та таблицею до нього, за яким при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 ядровмісні клітини не виявлено. При судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту з правої руки підозрюваного ОСОБА_6 ядровмісні клітини не виявлено, виявлено кров людини. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антиген А та В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати, групи крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що антиген А та В, виявлені в слідах крові у піднігтьовому вмісті зі злізів нігтів з правої руки підозрюваного ОСОБА_6 можуть походити від особи (осіб) з групою крові АВ(ІV) ізосерологічної системи АВ0, або за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ), В(ІІІ) та АВ(ІV) цієї ж системи. Виявлена кров може походити від потерпілого ОСОБА_5 .. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається лише у вигляді домішки;

- висновком лікаря судово-медичного експерта цитолога № 05-5-06/148 від 24.05.2024 року та таблицею до нього, за яким при судово-медичній експертизі ножа, наданого на дослідження, ядровмісні клітини не виявлено, виявлено кров людини. При серологічному дослідженні даної крові виявлено антиген А та В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати, групи крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що антиген А та В, виявлені в слідах крові на ножі, можуть походити від особи (осіб) з групою крові АВ(ІV) ізосерологічної системи АВ0, або за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ), В(ІІІ) та АВ(ІV) цієї ж системи. Виявлена кров може походити від потерпілого ОСОБА_5 .. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається лише у вигляді домішки;

- висновком лікаря судово-медичного експерта-імунолога № 05-1-08/235 від 08.07.2024 року та таблицею до нього, за висновком якого антиген А виявлений в слідах крові людини на кофті з капюшоном, штанях може походити від особи (осіб) з групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном-В. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається. Даних за походження крові потерпілого ОСОБА_12 на виявлено;

- висновком лікаря судово-медичного експерта-імунолога № 05-01-08/236 від 08.07.2024 року та таблицею до нього, за яким в слідах на аплікаторі зі бавовняною верхівкою зі змивом біля господарчого приміщення знайдена кров людини та виявлені антигени А, В. Таким чином, антигени А та В виявлені в слідах крові людини на аплікаторі зі бавовняною верхівкою зі змивом біля будинку, аплікаторі зі бавовняною верхівкою зі змивом біля господарчого приміщення можуть походити від особи (осіб) з групою крові АВ(ІV) або бути змішаною кровю групи крові з будь-яким сполученням вказаних антигенів. Походження крові від потерпілого ОСОБА_5 не виключається. У випадку можливого змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах, домішка крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається;

- посненнями ОСОБА_6 , як особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, про те, що подія мала місце 30.04.20204 року, був після операції, оборонявся, ніж носить в кармані постійно, то сало порізати, то горіхи поколоти, не заперечує той факт, що наносив удари ножем ОСОБА_5 , пояснити чому так зробив не може. Приблизно сім років назад перебував у психіатричному медичному закладі, проходив курс лікування, з того часу раз на місяць приймає ліки, загострень хвороби не було. Проживає одиноко, сім'ї не має, є брат, який проживає в м. Києві, допомагає. Вважає, що має змогу самостійно справитись з хворобою, не потрібно на лікування.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази (на допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 сторона захисту не наполягали), оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв'язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та вважає вчинення ним таких дій цілком підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 325 від 07.06.2024 року, комісія прийшла до висновку про наявність у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним типом перебігу, частим загостренням афективно-параноїдної симптоматики, вираженими негативними дефіцитарними особистісними змінами, що сягають рівня дефекту, з психопатоподібною поведнікою дисоціального типу, та виявляв ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдором залежності, постійною формою вживання - що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та у судовому засіданні. З огляду на виявлену у ОСОБА_6 психопатологічну симптоматику у вигляді психопатоподібної поведінки дисоціального спрямування, наявність актуальних маячних ідей стосунку з озброєнням ножем для захисту від уявних нападників, враховуючи низьку ефективність проти рецедивного амбулаторного лікування, дані про часте загострення психотичної симптоматики у межах шизофренічного процесу (незважаючи на прийом амбулаторного лікування), враховуючи наявність в минулому в клінічні картині загострень психотичної симптоматики агресивних дій по відношенню до оточуючих, характеризуючі підекспертного дані в кримінальному провадженні, отримані відомості про тривале, мастивне зловживання міцним алкоголем з розвитком залежності, ОСОБА_6 виявляє клінічні ознаки суспілоної небезпеки та потребує поміщення у спеціалізований лікувальний заклад з метою його обов'язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Зазначений висновок експерта не викликає у суду сумнівів щодо того, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і вказує на потребу у застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру наведених у висновку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання в повному обсязі та вказувала, що по справі є достатньо доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння за ч. 1 ст. 121 КК України, як показання потерпілого, свідків, що допитані в суді, так і дослідженні письмові докази причетності до скоєного, і у суду є всі правові підстави для постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації неосудної особи до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора поклався на розсуд суду, йому відомо щодо наявної психічної хвороби в ОСОБА_6 , будь-яких претензій до нього немає, наносячи удар ножем останній не розумів що робить, як йому відомо захищався від уявних нападників.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діння, яке мало місце по відношенню до ОСОБА_5 30.04.2024 року, вважає, що приймаючи ліки від хвороби зможе контролювати свою поведінку, необхідності в примусовому лікуванні та поміщення до закладу, не вбачає.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримала, викладену позицію прокурора, та враховуючи дослідженні матеріали в судовому засіданні, пояснення свідків, потерпілого, які підтвердили причетність ОСОБА_6 до скоєння суспільно-небезпечного діяння, та особи відносно, якої пропонується застосувати примусові заходи мединчого характеру, і зважаючи на висновнок експерта та, те, що це буде в інтересах ОСОБА_6 не заперечує щодо задоволення клопотання про застосування до останнього примусових заходів медичного храктеру.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на те, що прокурором не надано всі докази на підтвердження правильності кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 121 КК України, тут можуть бути ознаки як ст. 121 КК України, так і ст. 124 КК України, ст. 128 КК України, а саме прокурорм забезпечені лише свідки, які є працівниками поліції та до яких звернувся потерпілий за допомогою, а свідки, які були очевидцями події не допитані. Клопотання викладене не правильно, не узгоджується з висновком експерта, неосудна особа позбавлена емоційно-вольової складової, вона не має ні мети, ні мотивів, ні умислу. Тому, за сумнівної кваліфікації діяння особи, з урахуванням фабули клопотння, яка не може бути покладена в основу судового рішення, не достатність доказів, клопотання не підлягає до задоволення.

Судом в межах повноважень, визначених частиною 3 статті 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об'єктивного з'ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Будь-яких інших доказів, ніж ті, що описані вище, сторонами не надавалося. Істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_6 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Згідно статті 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Частиною 2 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі статтею 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з'ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно статті 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу статті 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

При прийнятті рішення, за клопотанням прокурора, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2020 року у справі № 234/18511/18 (провадження № 51-4960км19) зазначив, що оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб'єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об'єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали.

Та, суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об'єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

У висновку, якій міститься у постанові Об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.01.2023 року у справі № 761/37225/20 зазначено, що відповідно до вимог статей 92, 93, 94 КК та ч. 3 ст. 503, ст. 505, ч. 1 ст. 513 КПК при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна грунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об'єкту посягання та об'єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об'єктивно є неможливим.

Таким чином, кримінальний та кримінально-процесуальний закони пов'язують необхідність застосування примусових заходів медичного характеру саме із суспільною небезпечністю діяння, вчиненого неосудною особою, а не з його наслідками.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що в ході судового розгляду встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, мало місце, воно було вчинене ОСОБА_6 в стані неосудності, на даний час останній перебуває в такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру, що стверджується висновком експерта-психіатра.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п. 18 справи "G.v.France", п. 39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Як встановлено положеннями статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов'язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (частина 1 статті 94 КК України).

Пленум Верховного Суду України у пункту 3 постанови № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз'яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно з частини 2 статті 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров'я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Ураховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Виходячи із абз. 2 пункту 15 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов, процесуальні витрати в кримінальному провадженні, відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 93, 94, 121 ч. 1 КК України, Законом України "Про психіатричну допомогу, ст. ст. 100, 369, 372, 503, 512, 513, 516 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000163 від 01.05.2024 року стосовно ОСОБА_6 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із надання психіатричної допомоги із звичайним типом нагляду.

Речові докази: два зимиви речовини бурого кольору схожого на кров; чоловіча кепка чорного кольору бувша у використанні; дві пляшки виготовлені з полімерного матеріалу в запечатаному стані з наявними бирками на яких маються написи "Київське", "Розливне", оболонь, пиво, ємкістю 0,6 літри; розкладний ніж з нашаруванням на ньому речовини, зовні схожої на кров; светр та джинси, з нашаруванням на них речовини, зовні схожої на кров, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Городищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1