Справа № 646/1329/24
Провадження № 1-кс/646/3097/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у справі № 646/1329/24 за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Харківської обласної прокуратури щодо нерозгляду клопотання від 21.05.2024 у кримінальному провадженні № 0001206 від 10.09.2022 р.,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді, в якій він просить відвести слідчого суддю Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду скарги за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Харківської обласної прокуратури щодо не розгляду клопотання від 21.05.2024 р. у кримінальному провадженні № 0001206 від 10.09.2022 р.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 зазначив, що у провадженні слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває на розгляді скарга за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Харківської обласної прокуратури щодо не розгляду клопотання від 21.05.2024 р. у кримінальному провадженні № 0001206 від 10.09.2022 та повідомив про порушення суддею ОСОБА_4 вимог КПК України та діючого законодавства під час розгляду справи № 646/1329/24 за його скаргою. Зокрема те, що слідчий суддя ОСОБА_4 при розгляді його скарги допустила порушення процесуальних строків розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України, не розглянула заявлені ним клопотання та невмотивовано відмовила у задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження, не розглянула заяви про призначення відеоконференцій. Вказані обставини на переконання заявника свідчать про упередженість судді ОСОБА_4 та наголосив, що постановлені процесуальні рішення під головуванням слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 були скасовані Харківським апеляційним судом. Заяву про відвід слідчого судді підтримав та просив задовільнити.

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву, в якій просила розглянути заяву про відвід без її участі.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 80 КПК України відвід може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлений відвід слідчому судді, передбачений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: (1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; (2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; (3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; (5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У п. 104 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) «Олександр Волков проти України» від 09.04.2013 (заява № 21722/11), зазначається, що як правило безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Коли вирішується, чи є в цьому випадку законні підстави побоюватися, що конкретному органу не вистачає неупередженості, то позиція тих, хто про це стверджує, важлива, але не є визначальною. Визначальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно виправданими (Рішення ЄСПЛ Kyprianou проти Кіпру [GC], № 73797/01, п. 118; Феррантеллі та Сантангело проти Італії, рішення від 07.08.1996, п. 58 та Wettstein v. Switzerland, № 33958/96, п. 44).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлено на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості. Разом із тим, сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись на тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30 і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Вивчивши заяву про відвід, суд доходить висновку, що заявником ОСОБА_3 не наведено достатніх та переконливих обставини, які б викликали сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 . Посилання заявника на те, що суддею невмотивована відмова у витребуванні кримінального провадження не може свідчити про те, що у судді могла сформуватися упереджена думка щодо обставин справи. Само по собі ухвалення слідчим суддею певних процесуальних рішень не може свідчити про упередженість судді. Суд також звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, за загальним правилом не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи. ОСОБА_3 посилається на надмірну тривалість розгляду його скарги, як на підставу для відводу слідчого судді, однак суд не вбачає у діях слідчого судді ОСОБА_4 ознак свідомого, навмисного порушення або ж затягування строків розгляду скарги ОСОБА_3 , оскільки поняття «розумний строк» є оціночним, тобто таким, що визначається в кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину, та визначення розумного строку досудового слідства та судового розгляду залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи.

З огляду на вищевикладене, не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду заяви ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Харківської обласної прокуратури щодо не розгляду клопотання від 21.05.2024 р. у кримінальному провадженні № 0001206 від 10.09.2022 р.

Будь-яких доказів, які б об`єктивно могли свідчити про упередженість слідчого судді, а не про суб`єктивне ставлення до організації процесу роботи слідчого судді, ОСОБА_3 не надано.

Таким чином, суд доходить висновку про невмотивованість заявленого відводу, а тому, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у справі № 646/1329/24 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Харківської обласної прокуратури щодо нерозгляду клопотання від 21.05.2024 у кримінальному провадженні № 0001206 від 10.09.2022 р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1