справа № 235/5125/24
№ провадження 1-кп/208/805/24
УХВАЛА

01 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000111, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покровськ Донецької області, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, зі слів офіційно працевлаштована швачкою, не заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується за ч.2 ст. 307 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

По справі розпочато судовий розгляд, встановлено порядок дослідження доказів.

Свідки обвинувачення до суду не з`явились. Матеріали кримінального провадження суду не надані.

Прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано підозрою у вчиненні тяжких умисних злочинів, ризиками переховування Холод від суду, незаконно впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення. При вирішення питання щодо запобіжного заходу, прокурор просив не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачення Холод на його думку є не обґрунтованим. Ризики заявлені прокурором об`єктивно нічим не підтверджені. Вважав, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої цілком можливо забезпечити шляхом зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, або встановлення їй застави в мінімальному розмірі передбаченому ст. 182 КПК України.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Виходячи з п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що Холод, обґрунтовано, а саме в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні низки тяжких злочинів, за які чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Судом враховується непорушний принцип презумпції невинуватості обвинуваченої. Докази вчинення Холод інкримінованих їм злочинів, на які посилається прокурор, є предметом безпосереднього дослідження судом.

Також, судом враховується і те, що органи державної влади повинні діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією України та діючим законодавством, і зазначене не будучі презумпцією правомірності дій правоохоронних органів, є їх зобов`язуючою поведінкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судима, має реєстрацію місця мешкання, яка на теперішній час знаходиться в зоні ведення бойових дій. Достовірних даних про сталі соціальні зв`язки, працевлаштування обвинуваченої та джерело її існування, суду не надано. Натомість обвинувачення містить посилання на корисливий мотив вчинення інкримінованих Холод злочинів.

Оцінюючи в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд вважає, що ризики наведені прокурором:

- переховування від суду, з огляду на міру покарання, яка загрожує обвинуваченій у разі визнання винною;

- вчинення іншого кримінального правопорушення враховуючи характер ті кількість епізодів інкримінованої злочинної діяльності,

об`єктивно існують.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на зазначених осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду, вони допитуються в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності»

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості - «обґрунтованої ймовірності», допустити це в майбутньому.

Суд вважає недоведеними твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченої шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та на теперішній час вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження, стадії його розгляду, особи обвинуваченої.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченої, розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків повинен становити 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 28.12.2024 року.

В задоволенні клопотання прокурора про не встановлення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, відмовити.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 181 680 гривень, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на обвинувачену наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни відносно обвинуваченої запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, окрім застави, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1