УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 05.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво по кримінальному провадженню № 0000019 від 05.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є Заява про вчинене кримінальне правопорушення, що надійшла від представника Компанії Luigu Lavazza S.p.A. адвоката ОСОБА_4 .

Згідно заяви про вчинене кримінальне правопорушення, Компанія Luigu Lavazza S.p.A. юридична особи, що створена та існує за законами Італійської Республіки, є власником прав на торговельні марки, зокрема «LAVAZZA» (міжнародна реєстрація № НОМЕР_1 ), що зареєстрована та охороняється відповідно до вимог міжнародних договорів, Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», для товарів багатьох класів Міжнародної класифікації товарів і послуг, в тому числі для товарів 23, 30, 31 класів, до яких відносяться кава.

У ході досудового розслідування від Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України надійшли матеріали, згідно яких за результатами проведених заходів, встановлено осіб, які займаються виготовленням фальсифікованої продукції кави з неправомірним використанням торгової марки «LAVAZZA», які у подальшому реалізуються, у тому числі з використанням веб ресурсів, шляхом відправки поштових відправлень.

06 червня 2024 року, на підставі доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки проведено контрольовану закупку, за результатами якої ОСОБА_5 добровільно видано 7 ємностей

(дой-пакети різного розміру та жерстяні банки) із фальсифікованою кавою бренду « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які останній придбав у ОСОБА_6 , що здійснює реалізацію у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Крім цього, 12 червня 2024 року, на підставі доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки було проведено контрольовану закупку, за результатами якої ОСОБА_5 добровільно видано 8 дой-пакетів різного розміру із фальсифікованою кавою бренду LAVAZZA, які останній придбав у ОСОБА_7 шляхом поштового відправлення ТОВ «Нова Пошта».

Разом з цим, встановлено, що транспортування фальсифікованої продукції здійснюється ОСОБА_7 , з використанням транспортного засобу марки Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 .

У ході санкціонованого обшуку, проведеного 12.07.2024 у транспортному засобі Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 , виявлено та вилучено:

1. Транспортний засіб Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 ;

2. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

В подальшому вищевказані речі та грошові кошти згідно постанови прокурора від 12.07.2024 року визнані речовими доказами.

Клопотання про арешт майна, вилученого в ході обшуку повернуто останній раз слідчим суддею ухвалою від 25.09.2024, яка фактично отримана 30.09.2024.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, можливої подальшої спеціальної конфіскації.

Прокурор на адресу суду надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути у його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив врахувати письмові заперечення надані 08.10.2024 року, в яких зазначив, що прокурором пропущено строк звернення із клопотанням до слідчого судді, останнє є необґрунтованим та недоведеним, оскільки вилученій автомобіль жодним чином не відноситься до кримінального правопорушення, є майном третьої особи. Зауважив, що ОСОБА_7 про підозру на теперішній час не повідомлялось, останній є добросовісним власником вилученого транспортного засобу, який використовується родиною ОСОБА_7 для транспортування його малолітньої доньки до реабілітаційних медичних закладів. Звернув увагу на те, що неодноразово клопотання поверталося прокурору, однак недоліки зазначені в мотивувальних частинах ухвал слідчого судді усунуті не були. Просив у задоволенні клопотання відмовити та повернути вилучене майно власнику.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, транспортний засіб Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000019 від 05.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України.

Враховуючи те, що автомобіль Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 , був у використанні для злочинної діяльності, направленій на транспортування фальсифікованої продукції та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, з метою забезпечення його збереження, слід накласти арешт.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положення ухвали слідчого судді щодо повернення клопотання на дооформлення з боку прокурора усунуті.

Щодо заперечень захисту стосовно неповідомлення власнику транспортного засобу підозри, то вона у разі визнання певного майна речовим доказом, наявність підозри не є обов`язковою для накладення арешту.

В той же час, на думку сторони обвинувачення цей транспортний засіб використовувався для перевезення (в тому числі з метою реалізації) продукції - кави, що мала ознаки неправомірного використання торгової марки «LAVAZZA» (міжнародна реєстрація № НОМЕР_1 ).

Накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію необхідне для забезпечення виконання ухвали про арешт транспортного засобу в частині неможливості його відчуження.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що транспортний засіб Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження такого майна, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання, останнє підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 05.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на:

- Транспортний засіб Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4

шляхом заборони права використання, розпорядження та володіння.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1