Єдиний унікальний номер 142/434/24
Номер провадження 1-кп/142/73/24
В И Р О К

іменем України

08 серпня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 10 травня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження:с. Трибусівка Піщанського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04.05.2024 близько 12 години, перебував по АДРЕСА_2 та у цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, з метою наживи та звернення чужого майна на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024/, діючи умисно, підійшов до господарства за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 , через хвіртку, що розташована із тильної сторони господарства, пройшов на подвір`я, де виявив на землі металевий цвяходер, якого викрав, та з його допомогою зірвав скобу навісного замка вхідних дверей до господарського приміщення і таким чином проник всередину, звідки таємно викрав ручну сівалку «Вінниця» та 8,7 кг. зерна пшениці 3 класу урожаю 2022 року.

Згідно висновку експерта ринкова вартість ручної сівалки «Вінниця», станом на 04.05.2024, становила 850 гривень, ринкова вартість металевого цвяходера, станом на 04.05.2024, становила 183,33 гривень, ринкова вартість 8,7 кг зерна пшениці 3 класу урожаю 2022 року, станом на 04.05.2024, становила 64,64 гривень.

У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме металевий цвяходер віддав ОСОБА_7 , а сівалку та зерно пшениці зберігав за місцем свого проживання.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1 097,97 гривень.

04 липня 2024 року між процесуальним прокурором у кримінальному провадженні - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000170 з однієї сторони, та обвинуваченим ( на час укладення угоди підозрюваним) у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Трибусівка Піщанського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше не судимим, за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, за ініціативи останніх, в приміщенні Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області, за адресою: смт. Крижопіль, вул. Я. Мудрого, 1, Вінницької області, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, а сторони угоди - обвинуваченийОСОБА_8 та процесуальний прокурор у кримінальному провадженні - начальник Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст.185 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1.2 ч.1 ст.76 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`ясненні положення п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в апеляційному порядку та положення п.1 ч. 1 ст. 424 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в касаційному порядку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких обвинуваченим та прокурором було досягнуто згоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивши, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між її підзахисним ОСОБА_4 , та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що до обвинуваченого претензій не має, матеріальні збитки, спричинені їй, відшкодовані в повному обсязі, не заперечила щодо укладення угоди про визнання винуватості та визначення покарання обвинуваченому, не пов`язаного з позбавленням волі.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкцій ч.1 ст. 246 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, не є суспільно небезпечним, відсутні будь-які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому ним інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`янить) років, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 04 липня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 - 473 КПК України, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкції частини 4 ст. 185 КК України. Зокрема, враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує його покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. На підставі ч.3, 4 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

На підставі викладеного, суд вважає вірним звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п 1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

По даному кримінальному провадженню проведено судово-товарознавчу експертизу № СЕ -19/102-24/9338-ТВ від 24 травня 2024 року, вартість проведення якої згідно довідки Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України становить 1 893,20 гривень, у зв`язку з чим, дані витрати відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 травня 2024 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 липня 2024 року між процесуальним прокурором у кримінальному провадженні - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000170 з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Трибусівка Піщанського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше не судимим, за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п.1 п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ -19/102-24/9338-ТВ від 24 травня 2024 року в сумі 1 893,20 гривень.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 травня 2024 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженні: ручну сівалку «Вінниця» синього та червоного кольорів; зерно пшениці 8,7 кг., які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , повернути останній за належністю; металевий цвяходер та металеве кільце для кріплення навісного замка, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_6 .

Роз`яснити сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілого, прокурору, захиснику.

Суддя :