ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

суді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0002956 від 07.08.2023 року за апеляційними скаргами обвинуваченого - ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волока, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого (в силу ст. 89 КК України),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

УСТАНОВИЛА :

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, яка обрана ухвалою Глибоцького районного суду від 12.07.2024 року, змінено на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання, його тримання під вартою з 08.08.2023 року по 02.10.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 7 782 (сім тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 31 копійки.

Включено інформацію про ОСОБА_9 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

ЄУНСС: 715/3468/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/339/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, ОСОБА_8 07.08.2023 року, приблизно о 20 год 00 хв. перебуваючи поблизу стадіону, розташованого поруч з територією Грушівської гімназії (з дошкільним підрозділом) - філія опорного закладу освіти «Волоківській ліцей» Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також усвідомлюючи те, що вона є малолітньою, прийшов до вказаної дитини, яка в той час знаходилась неподалік та запропонував відійти в сторону під приводом того, що має їй щось показати.

Після цього ОСОБА_8 , взявши малолітню потерпілу ОСОБА_11 , за руку та утримуючи її, зняв з себе штани та спідню білизну та використовуючи безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність і характер вчинюваних з нею дій, вчинив розпусні дії відносно малолітньої особи, які виразились в оголенні та демонстрації ОСОБА_8 свого статевого органу малолітній потерпілій ОСОБА_11 , доторканні у її присутності до свого статевого органу рукою та пропозиціях малолітній потерпілій поцілувати його статевий орган. Зазначені дії ОСОБА_8 відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_11 тривали близько десяти хвилин, до тих пір, поки малолітня потерпіла самостійно звільнила свою руку від її утримання ОСОБА_8 та втекла.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вбачається, що він просить скасувати оскаржуваний вирок та звільнити його з під варти.

При цьому зазначає, що вирок районного суду є необґрунтованим та незаконним, через невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалений із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, із порушенням принципів верховенства права та законності, рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності і безпосередності дослідження доказів.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують його вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Вказує, що малолітня потерпіла - ОСОБА_11 оговорює його, будь-яких протиправних дій щодо малолітньої він не вчиняв, однак робив останній зауваження щодо її поведінки і нецензурної лайки щодо його особи.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_6 вбачається, що він просить оскаржуваний вирок скасувати. ОСОБА_8 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення. Повторно дослідити всі докази по справі № 715/3468/23.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що висновки районного суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Вказує, що надані стороною обвинувачення докази, показання допитаних в закритому судовому засіданні свідків, не свідчать про наявність в діях його підзахисного інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Стверджує, що протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2023 р., в якому заявником повідомлено про обставини вчинення ОСОБА_8 розпусних дій відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , підтверджує лише сам факт надходження повідомлення в поліцію від гр. ОСОБА_12 про можливе вчинення кримінального правопорушення, що потребує перевірки та підлягає доказуванню. Копія свідоцтв про народження ОСОБА_11 підтверджують лише той факт, що станом на серпень 2023 р., остання була малолітньою. Висновок судово-психіатричної експертизи № 1015 від 12.09.2023 року, вказує лише на психічний стан малолітньої, її загальний психологічний розвиток, темперамент, соціальне становище, загальний розвиток, можливість дачі показань, при цьому вказаним висновком не встановлено наявність в ОСОБА_11 психотравм. Довідка лікаря-психіатра від 14.09.2023 р. свідчить лише про те, що потерпіла ОСОБА_11 не знаходить на диспансерному обліку у дитячого психіатра. Висновком експерта № 490 екс від 08.08.2023 р. будь-яких тілесних ушкоджень на тілі малолітньої ОСОБА_11 не виявлено.

Зазначає, що протокол огляду місця події від 07.08.2023 року та постанова про уточнення даних від 28.10.2023 року (щодо визначення місця події) є недопустимими доказами, оскільки місце вчинення злочину визначено з чужих слів, тобто зі слів матері потерпілої, огляд місця події за участю ОСОБА_11 не проводився, конкретне місце події ОСОБА_11 не вказувала.

Також вважає недопустимими доказами протокол впізнання за фотознімками від 20.10.2023 року, оскільки саме впізнання проводилося через 2,5 місяці після події, що інкримінується обвинуваченому, і була проведена за фотознімками, а не за участю обвинуваченого.

Звертає увагу суду на протокол огляду речей та перегляду відеозаписів від 07.10.2023 року. Так згідно з його змістом малолітня ОСОБА_11 07.08.2023 року жодного разу не рухалась на велосипеді чи пішки у напрямку місця вчинення злочину. Вона знаходилась або перед школою на відстані 200-250 метрів від місця вчинення злочину або рухалась від стадіону школи у протилежний (правий) бік від місця вчинення злочину, у напрямку центра села. На думку захисника, обвинувачений та потерпіла ніяк не могли зустрітися на місці вчинення злочину, яке згідно матеріалів справи знаходиться по ліву сторону від школи на відстані приблизно 200-250 метрів.

Вважає, що витяг з ЄРДР та протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2023 р., показання свідка ОСОБА_13 , показання свідка ОСОБА_14 , які по факту є похідними доказами від свідчень ОСОБА_11 , та є такими, що не заслуговують на визнання цих доказів допустимими.

Також вказує на те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 799 від 15.08.2023 року, обвинувачений ОСОБА_8 виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Однак надійшло заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 від прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_15 , зі змісту якого вбачається, що вона просить оскаржуваний вирок, як законний залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану - без задоволення.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_11 , та її законний представник - ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися, та не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку, вимоги апеляційних скарг, думку захисника обвинувачений ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , який просив апеляційні скарги задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у них, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення поданих апеляційних скарг, оскільки вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, думку представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Приписами ст. 370 КПК України встановлено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок районного суду відповідає в повній мірі вказаним вимогам.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали даного кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання захисника та обвинуваченого в поданих ними апеляційних скаргах, про те, що вирок суду є необґрунтований, оскільки відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_8 даного кримінального правопорушення та його причетність до цього, не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за кваліфікуючою ознакою - вчиненому щодо малолітньої особи, суд обґрунтовано послався на відомості, які містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.08.2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_12 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_8 який 07.08.2023 року близько 20:00 вчинив розпусні дії відносно її малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме оголяв перед нею свої статеві органи, пропонував їх погладити; - протоколі огляду місця події та фото таблиці ілюстрації до нього від 07.08.2023 року з якого вбачається, що було оглянуто ділянку дороги по вул. Шкільна в с. Грушівка, Чернівецького району Чернівецької області , яка знаходиться на відстані приблизно 200-250 метрів від Грушівської гімназії (з дошкільним підрозділом) - філія опорного закладу освіти « Волоківській ліцей » Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, що знаходиться за адресою: с. Грушівка, вул. Штефана чел Маре, 56 , в напрямку центру села. На вказане місце вказала мати малолітньої ОСОБА_11 та сама дитина.

Згідно протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , за участю законного представника ОСОБА_12 та психолога ОСОБА_16 , який проводився у приміщенні Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССД Чернівецької ОДА від 08.08.2023 року та фіксувався на відео, яке було переглянуто в судовому засіданні, вбачається, що потерпіла, у присутності законного представника та психолога повідомила де і при яких обставинах вона зустріла обвинуваченого, детально його описала, повідомила про зміст їхньої розмови, а також про те, що він взяв її за руку, почав знімати штани, казав, що зробить їй приємно проте вона нікому про це не має казати, показував свій статевий орган та казав його поцілувати. Після чого вона вирвалась від нього, перелякалась почала плакати та поїхала в сторону магазина, де зустріла чоловіка, який провів її до батьків. Після чого, вони поїхали шукати того чоловіка і по дорозі вона його упізнала.

Згідно протоколу добровільної видачі від 08.08.2023 року, вбачається, що ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції одяг, а саме кофту спортивну темно сірого кольору з капюшоном, штани спортивні чоловічі темно сірого кольору, футболку сіро-коричневого кольору із білими полосами, труси чоловічи, одна пара шкарпеток, тобто одяг в якому він був одягнутий при затримання, і даний одяг збігається з описом того одягу, в якому зі слів потерпілої ОСОБА_12 , був одягнутий чоловік який вчинив розпусні дії відносно неї.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.10.2023 року, потерпіла ОСОБА_11 впізнала по фото, обвинуваченого ОСОБА_8 , який 07.08.2023 року відносно неї вчинив розпусні дії, а саме показував свій статевий орган в с. Грушівка неподалік стадіону.

Згідно професійного висновку практичного психолога ОСОБА_17 , щодо перебігу психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_11 , на базі Центру захисту дітей, які постраждали або стали свідками насильства ( Модель Барнахус ) від 20.10.2023 року, дитина без перешкод, за допомогою перефразованих, зрозумілих для її віку поставлених питань, надала відповіді, які були заплановані в опитуванні. З її розповіді вдалося з`ясувати, що дівчинка влітку, приблизно 15-16:00 год гуляла з двома хлопцями - однокласниками на стадіоні, біля Гімназії с. Грушівка . В якісь момент мама хлопців подзвонила і вони поїхали додому, а вона сама продовжила кататись на велосипеді. В цей час зустріла п`яного чоловіка, який спочатку говорив до неї румунською мовою, а потім перейшов на російську. Сказав, щоб вона подивилася і він їй зробить «добре» і казав нічого нікому не розказувати. Однією рукою тримав дитину за руку при цьому оголив свій статевий орган, про те не хотіла про це говорити. Описала одяг, приблизний вік даного чоловіка. Вказала, що він не торкався до її тіла, тільки за кість руки утримував, а вона не торкалась його статевого органу. Потім вона викрутилась, висмикнула руку взяла велосипед і швидко поїхала звідти. Під`їхала до магазину і зустріла там бабусю, яка запитала дівчину, яка плакала, що трапилось. Також підійшов чоловік сусід, який її знав та також запитав, що трапилось. Потім дома вона про все розповіла мамі та татові. Вони разом пішли шукати того чоловіка, якого вона потім впізнала.

В судовому засіданні районного суду психолог ОСОБА_17 з приводу роз`яснення свого висновку повідомила, що вона працює клінічним психологом у будинку дитини на базі Центру захисту дітей, які постраждали або стали свідками насильства ( Модель Барнахус ). Вона підтвердила досліджений в судовому засіданні висновок, вона проводила за дорученням слідчого. Повідомила, що малолітня потерпіла повідомила їй про обставини, які зазначені у висновку, при цьому вказала, що не маючи попереднього сексуального (статевого) досвіду, дитина не може вигадати таку подію. При цьому не можна декілька разів давати одні і ті ж самі аналогічні за змістом пояснення не переживши цю подію. Проте точно давати оцінку чи бреше дитина в даному випадку або чи каже правд, вона не може оскільки це не входить в її компетенцію.

Окрім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1015 від 12.09.2023 року, підекспертна ОСОБА_11 на момент проведення експертизи ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє. За своїм психічним станом малолітня потерпіла могла усвідомлювати те, що відносно неї було вчинено розпусні дії та давати про це покази. У підекспертної відсутні будь-які зміни у психічному стані, що могли б бути наслідком вчинення відносно неї розпусних дій. Твердження малолітньої потерпілої про вчинення відносно неї розбещення не випливає із характеру її психічного захворювання (маревних ідей, хворобливої сексуальності, підвищеної сугестивності та інше), оскільки будь-якого психічного захворювання у малолітньої потерпілої не було та не має.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 20.10.2023 року за участю свідка ОСОБА_13 , який фіксувався на відео і був переглянутий в судовому засіданні районного суду вбачається, що останній показав при яких обставинах 07.08.2023 року він дізнався про вчинення розпусних дій відносно свої падчерки ОСОБА_11 , а саме про те, як прийшов сусід ОСОБА_19 з його падчеркою, яка була заплакана та повідомила, що до неї чіплявся чоловік, кликав її до себе, потім взяв її за руку, щось їй показав. Потім свідок показав дорогу, по якій вони всі разом їхали та шукали обвинуваченого, а потім вказав на місце де його знайшли.

З протоколу слідчого експерименту від 20.10.2023 року за участю свідка ОСОБА_14 який фіксувався на відео і був переглянутий в судовому засіданні районного суду вбачається, що останній показав де і при яких обставинах він побачив заплакану та перелякану малолітню потерпілу ОСОБА_11 , як він її провів додому, тощо.

Допитаний в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що 07.08.2023 року ввечері він вийшовши з магазину спілкувався з ОСОБА_20 . В цей час побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка йшла зі сторони шкільного стадіону штовхаючи велосипед. Вона плакала та була дуже сильно перелякана. Він взявся провести її додому. По дорозі вона казала, що якісь невідомий чоловік, щось їй показував проте він не зрозумів, що саме, чи може він хотів попісяти, він не зрозумів. Однак, дитина перелякана була дуже сильно. Провівши її додому, потерпіла в його присутності почала розказувати матері, що сталося, а саме, що невідомий чоловік показував їй свій статевий орган, взяв її за руку. Після цього, він разом з потерпілою, її мамою та ОСОБА_13 , який є вітчимом потерпілої на автомобілі останнього поїхали шукати того чоловіка. При цьому ОСОБА_13 сказав, що він здогадується хто це. По дорозі вони побачили обвинуваченого, і потерпіла ОСОБА_11 впізнала його. Після цього вони затримали обвинуваченого та покликали працівників поліції. Вказав, що йому погрожували невідомі йому особи, з приводу його показів працівникам поліції, які він давав на досудовому слідстві.

З протоколу огляду місця події від 03.10.2023 року та фото таблиці ілюстрації до нього вбачається, що об`єктом огляду являється територія Грушівської гімназії (з дошкільним підрозділом) - філія опорного закладу освіти « Волоківській ліцей » Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та камери спостереження, які знаходяться на вказаному об`єкті та зображення монітори наявних камер відеоспостереження.

На переглянутих в судовому засіданні районного суду відеозаписах з камер спостереження з Грушівської гімназії (з дошкільним підрозділом) - філія опорного закладу освіти «Волоківській ліцей» Волоківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, сам факт спілкування обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_21 відсутній, оскільки, місце злочину не попадало в поле зору камер спостереження, а знаходилось на певній відстані від стадіону по дорозі. Проте на відеозаписах обвинувачений впізнав себе як чоловіка одягненого в темний одяг з світлими лініями на рукавах, який махає рукою трьом дітям, які граються на стадіоні біля Гімназії, він йде від них, потім знову повертається у протилежному напрямку. Після чого двоє хлопців на велосипеді їдуть зі стадіону, одна дитина лишається. На відеозаписі з іншого ракурсу, здалеку зафіксовано рух на стадіоні, потім на 10 хв. запис відсутній, а через деякий час зафіксовано людину одягнену в темний одяг, як та що говорила з дітьми, на рукавах проглядається світлі лінії, яка хитається, зупиняється потім повертається в протилежному напрямку. Час на вказаних відео файлах є різним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомив суду, що він працює директором Грушівської гімназії. На території Гімназії встановлено 7 камер відеоспостереження, які підключені до поліції охорони. Записи зберігаються на сервері, який знаходиться в його кабінеті та у поліції охорони. До серверу ніхто крім нього доступу не має. На відеозаписах від 07.08.2023 був збій оскільки не було переведено годину. Відеозаписи з того дня коли сталася подія він переглядав, бачив обвинуваченого на відео, як він підійшов до трьох дітей, щось сказав дітям потім пішов. Не зміг пояснити відсутність на відео 10 хв. відеозапису.

Також свідок вказав, що з обвинуваченим особисто не знайомий, потерпілу знає як ученицю школи, спочатку рівень освіти у неї був хороший проте згодом почала навчатись погано. Був випадок коли вона вигадала історію про наркоманів, яку розказала вчительці, проте особисто свідку вона про це нічого не казала.

Відповідно до висновку № 1623 Чернівецького обласного наркологічного диспансеру від 08.08.2023 року 02:40 год., ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (1.93%).

Згідно висновку експерта № 1671 від 27.10.2023 року, при судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 1.76%.

З висновку судово-психіатричного експерта № 799 від 15.08.2023 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_8 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_8 по суті інкримінованого йому діяння, експерту пояснив, що показав дівчині «те, що не треба», був випивший.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд 1 інстанції дотримався вимог ст. 94 КПК України, а тому посилання сторони захисту про те, суд належним чином не дослідив докази, а тому безпідставно визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження при розгляд апеляційної скарги.

Також безпідставними є твердження апелянтів про те, що витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є недопустимими доказами, оскільки вони є похідними від свідчень малолітньої ОСОБА_11 , яка не була допитана в ході судового розгляду у зв`язку із відмовою законного представника малолітньої ОСОБА_11 від її допиту, оскільки надання показань суду є правом потерпілого, а не його обов`язком.

Малолітня потерпіла ОСОБА_11 під час досудового розслідування була допитана із дотриманням положень ч. 11 ст. 615 КПК України, згідно яких показання, отримані під час допиту потерпілого у кримінальному провадженні, що здійснюються в умовах воєнного стану, можуть бути використані, як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

На недоцільність допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_11 в судовому засіданні з метою уникнення повторної травматизації дитини, вказала суду практичний психолог ОСОБА_17 .

Відеозапис із допитом малолітньої потерпілої ОСОБА_11 здійсненого під час проведення досудового розслідування, було досліджено судом в судовому засіданні та її показання, які є детальними та послідовними, обґрунтовано враховано, як допустимий доказ при винесенні судового рішення, оскільки згідно позиції Верховного Суду (Постанова від 23.11.2021 року справа № 369/1044/19, Постанова від 03.06.2022 року справа № 200/12044/18) дослідження доказу - відеозапису допиту малолітнього свідка й прийняття таких відеосвідчень, як доказу в суді дозволяє уникнути необхідності повторних викликів та допитів дитини та її ревіктимізації, що відповідає міжнародним вимогам до опитування дитини - свідка чи жертви злочинних посягань.

При цьому, колегія суддів бере до уваги вимоги ст. 31 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, які передбачають обов`язок держави вжити заходів для захисту прав й інтересів жертв, в тому числі шляхом забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками в суді.

Окрім цього, ч. 2 ст. 35 вищевказаної Конвенції визначено, що кожна сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення можливості запису на відеоплівку опитування жертви або, де це доцільно, свідка дитини та прийняття таких відеосвідчень, як доказу в суді згідно з нормами її національного законодавства.

Щодо показів свідка ОСОБА_14 , судова колегія апеляційного суду зауважує, що вони базувалися не лише на почутих від малолітньої ОСОБА_11 свідченнях, але і про стан останньої, одразу після вчинення кримінального правопорушення, її поведінку, а також про те, що вона впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила відносно неї розпусні дії, та прямо вказала на нього свідку та її батькам. Такі обставини свідок ОСОБА_14 та протокол слідчого експерименту від 20.10.2023 року за його участі є належними і допустимими доказами та обгрунтовано враховані судом, як докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також судом правомірно визнано належним і допустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , проведеного із застосуванням відеозапису. При цьому, ОСОБА_13 не тільки розказав про почуте від падчерки, але й показав місце, де вони виявили ОСОБА_8 та дитина впізнала обвинуваченого. Місце вказане ОСОБА_13 співпадає із місцем, вказаним в ході слідчого експерименту свідком ОСОБА_14 .

Суд першої інстанції ретельно віднісся до доводів та тверджень сторони захисту та обґрунтовано і вмотивовано спростував всі доводи сторони захисту, які здебільшого є аналогічними апеляційним доводам обвинуваченого та захисника.

Невизнання вини ОСОБА_8 , колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Колегія суддів вважає, що по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що ОСОБА_8 вчинив розпусні дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за кваліфікуючою ознакою - вчиненому щодо малолітньої особи.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України.

Зміст оскаржуваного вироку вказує на його вмотивованість та обґрунтованість.

Покарання призначене ОСОБА_8 відповідно до ст. 65 КК України, в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання і наявність обставини, яка його обтяжує і призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого - ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3