Справа № 359/9095/23
Провадження № 1-кп/359/277/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксації в залі суду кримінальне провадження № 0002090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

02.09.2023 старший інспектор відділу реагування патрульної поліції Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 разом зі старшим інспектором відділу реагування патрульної поліції Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , у складі екіпажу автопатруля «Градус 20», заступили на добове чергування згідно розстановки сил та засобів особового складу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, задіяного на добове чергування 02.09.2023 на службовому автомобілі марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (синій фон) та у форменому одязі встановленого зразку.

02.09.2023 о 22 годині 50 хвилин екіпаж автопатруля «Градус 20» у складі старшого інспектора відділу реагування патрульної поліції Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 та старшого інспектора відділу реагування патрульної поліції Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 перебував в зоні обслуговування на блокпосту біля першого шлюзу у с. Гнідин Бориспільського району Київської області, де помітили автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 . У цей час до вказаного автомобілю підійшов працівник Державної прикордонної служби ОСОБА_9 , який під час спілкування помітив, що особа, яка перебувала за кермом вказаного автомобіля, знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Про даний факт ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_5 ОСОБА_8 підійшли до вищевказаного автомобіля. У цей час водій вийшов з автомобіля та надав для ознайомлення паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Далі ОСОБА_6 було запропоновано надати для ознайомлення посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак останній відмовився та почав втікати у бік першого шлюзу, де стрибнув у воду. В подальшому, вийшовши з води, ОСОБА_6 почав чинити опір та не підкорюватись законним вимогам працівників поліції та знову намагався стрибнути у воду, після чого до ОСОБА_6 було застосовано спеціальні засоби - кайданки. Далі, перебуваючи на блокпосту, ОСОБА_6 було запропоновано пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився та почав голосно висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції та відмовлявся виконувати їх законні вимоги. Далі відносно ОСОБА_6 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом та поміщенням його на штраф майданчик. У свою чергу ОСОБА_6 почав перешкоджати поміщенню автомобіля на евакуатор, не реагував на законні вимоги працівників поліції, після чого відносно ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. 03.09.2023 близько 01 години 12 хвилин, під час евакуації транспортного засобу, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи на блокпосту у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу, які перебували при виконанні своїх службових обов`язків у форменному одязі, почав кидатись на них у бійку, штовхатися та хапати за формений одяг старшого інспектора ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 та вкусив його за ліве плече, тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця з ділянкою осаднення у верхній третині лівого плеча по передньо-зовнішній поверхні, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

У ході судового розгляду кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , 03.07.2024 було укладено угоду про примирення. Із її змісту вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілим та обвинуваченим, а також щире каяття обвинуваченого та активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину. Також узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення ОСОБА_6 буде призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 з іспитовим строком 1 рік.

Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди про примирення.

Потерпілий та обвинувачений повідомили, що укладена ними угода про примирення є добровільною, ні фізичного, ні психологічного тиску до них не застосовувалось.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав укладену угоду про примирення, визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди йому відомі та зрозумілі.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він підтримує угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим, а також вказав, що претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального характеру немає. Зі ст. 473 КПК України ознайомлений, наслідки угоди йому зрозумілі. Угода про примирення укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури вважає можливим затвердження угоди про примирення в судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.

Суд, в даному випадку, не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час розгляду угоди про примирення, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відносяться до нетяжких.

При цьому, судом з`ясовано, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України обвинувачений визнає вину в обсязі пред`явленому обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним та таким, що відповідає інтересам потерпілого, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди про примирення визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_6 , даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, перевіривши угоду про примирення укладену 03.07.2024 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена 03.07.2024 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, а також погоджену сторонами міру покарання. Суд враховує обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та в умовах воєнного стану та приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання судом не встановлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 345 КК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про примирення укладену 03.07.2024 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0002090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, затвердити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання судом не встановлено.

Речовий доказ DVD-R диск з відеофайлом, залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0002090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у справі відсутній.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1