Справа № 715/2794/24
Провадження № 1-кп/715/184/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2024 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000249 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Волока Глибоцького району Чернівецької області, громадянин України, українець, з повного середньо освітою, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді начальника обслуги взводу звукометричної обслуги взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_2 , 10.11.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 24.11.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив факти та обставини, які викладені в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений вказав на те, що дійсно залишив військову частини на 14 днів без відповідного дозволу.

Покази обвинуваченого повністю співвідносяться з обставинами викладеними в обвинувачені. Сумнівів у щирості позиції обвинуваченого не має. На даний обвинувачений щиро розкаються у вчиненому.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, які ніким не оспорюються і на підставі ч.3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

При цьому суд вважає правильним кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки достеменно встановлено, що він вчинив кримінальне правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби; особу винного, який раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, психічними розладами не страждає, має позитивну характеристику за місцем проживання та посередню за місцем несення служби. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.69 та 75 КК України, вищевказані норми закону не можуть бути застосовані за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідним призначити обвинуваченому мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, яке передбачене в санкції ч.5 ст.407 КК України.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Крім цього, враховуючи обране судом покарання, з метою забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили суд вважає за необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а строк відбування покарання рахувати з 14 жовтня 2024 року.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

СУДДЯ: