Дата документу 14.11.2024
Справа № 334/9238/24
Провадження № 1-кс/334/2967/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Хмельницької області, який має вищу освіту, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді гранатометника 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,-

1) 10.02.2000 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст.17, ч.2 ст.140 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

2) 22.02.2001 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.140, ст.44 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 45 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

3) 18.12.2001 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

4) 06.03.2002 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 12.10.2005 з Ізяславської ВК №31 Хмельницької області умовно-достроково, невідбутий сирок 1 місяць 23 дні;

5) 28.11.2006 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 08.09.2009 з Райківецької ВК № 78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання;

6) 10.02.2010 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186, КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

7) 12.07.2010 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 16.10.2013 з Райківецької ВК № 78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання.

8) 14.11.2013 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186, ст.70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 10.07.2018 з Райківецької ВК № 78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання.

9) 03.06.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років. Звільнений 10.07.2018 з Райківецької ВК № 78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання.

10) 15.02.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 70 ч. 4 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць. Звільнений 28.05.2024 з Райківецької ВК №78 Хмельницької області на підставі ухвали Хмельницького міського суду Хмельницької області від 27.05.2024 на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 27 днів, для проходження військової служби.

підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

за участі: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (Доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 003-280004063 від 12.11.2024), -

встановив:

Слідчий СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що упровадженні слідчого відділу Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження №0002295 відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину), проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді солдата радіотелефоніста 2 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (Шквал), - гранатометника 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (Шквал).

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 ,12 листопада 2024 року о 02 годині 00 хвилин, у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України №4024/ІХ від 29.10.2024, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , де розташований хостел «BunkerHouse», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_7 , розкидавши її особисті речі, відкрито викрав з землі належний на праві власності потерпілій мобільний телефон марки «Хонор» в корпусі світло-зеленого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 вартістю 5000 гривень 00 копійок, в якому були встановлені сім-карти операторів мобільного зв`язку ПРАТ «Водафон

№ НОМЕР_4 , та ПРАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , які не представляють для потерпілої ОСОБА_7 матеріальної цінності.

Після чого ОСОБА_5 , не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_7 повернути мобільний телефон, покинув місце вчинення злочину, разом з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

12.11.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, час фактичного затримання 12.11.2024 09 годині 56 хвилин.

12.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; - вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Заслухавши слідчого, прокурора, які в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав зазначених у клопотанні, проти клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання заперечували; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи, що зазначені в клопотанні ризики не доведені та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту; дослідивши клопотання та документи надані на його обґрунтування, документи надані стороною захисту, суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали, а саме: витяг з ЄРДР, рапорт, протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення, протокол допиту потерпілої, протоколи допитів свідків , протоколи пред`явлення особи для впізнання, дають підстави «обґрунтовано підозрювати» ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У клопотанні, і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_8 проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

ОСОБА_5 є військовослужбовцем, підозрюється увчинені тяжкого злочину в умовах воєнного стану, раніше неодноразово судимий, доказів наявності стійких соціальних зв`язків не надано; слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, неодноразово засуджений за скоєння тяжких корисливих злочинів проти власності на території України, у своїй сукупності свідчить про схильність ОСОБА_5 до скоєння корисливих злочинів та відсутність наміру на виправлення та перевиховання.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває (даних щодо постійного місця проживання/перебування суду не надано), без дозволу слідчого, проте такі заходи не зможуть в повнім мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, як і обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, що не відповідає меті запобіжного заходу, а тому клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобовязання задоволенню не підлягає.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст.178, 182,183 КПК України, враховує майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , та вважає за можливе визначити заставу еквівалентну 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України та, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3 028 грн., визначити заставу у розмірі 242 240 грн.

Суд знаходить визначений розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на останнього наступні обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками даного кримінального провадження.

Керуючись, ст.176-178, 182-184, 193-194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 09 січня 2025 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 09-56 год. 12.11.2024.

Термін дії ухвали закінчується 09 січня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У клопотанні підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242 240 грн грн., після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, ви значеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з свідком даного кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: