Справа № 243/7452/24
Провадження № 1-кс/243/758/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, прокурором ОСОБА_7 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період (посада - командир відділення-командир машини 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звання - молодший сержант), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, прокурором ОСОБА_7 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що слідчими СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000837 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира відділення-командира машини 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 13.09.2024, близько 19 год. 00 хв., перебував у спальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт на фоні раніше неприязних відносин з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, будучи ображеним поведінкою ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, взяв у праву руку ніж чорного кольору, який висів у нього на ремені та який за своїми конструктивними особливостями має колюче-ріжучі функції та з відстані 1 (одного) метру наніс 1 (один) удар ножем, який знаходився в правій руці, в район правої частини внизу живота ОСОБА_8 , спричинивши тим самим останньому проникаюче ножове поранення живота з пораненням кореням брижі тонкої кишки, брижі поперечно-ободової кишки, печінки, гемоперитонеум, лімфорея, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент запобігання.

14 вересня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події, допитами свідків, слідчими експериментами та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому, на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та, відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України, однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування недостатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка в будь-який час змінює своє місце розташування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування. Крім того, підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від своїх показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що є віддаленим містом від органу досудового розслідування, та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування. Разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові, аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім цього, суд, при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги й саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямована на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені в ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, слідчий вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, під час розгляду можливого клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд повинен звернути увагу на з`ясовування позиції власника житла та підтвердження його однозначної згоди на застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 в такій ситуації. Сторона захисту повинна надати суду згоду повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу. Вказаним особам суд повинен роз`яснити порядок здійснення контролю за дотриманням умов застосування домашнього арешту, зокрема щодо права з`являтися в житло. Вказана позиція прослідковується в п. 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» де зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

За таких обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчать про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях, пов`язаних із захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_4 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий звертає увагу, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які із встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_4 .

Відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_4 тяжкого злочину та свідчить про неможливість запобіганням вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилаючись на викладене, слідчий просить: застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , з місцем дислокації в АДРЕСА_4 ; відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України через злочин, вчинений із застосуванням насильства, не визначати підозрюваному розмір застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зазначив, що він не має наміру переховуватися від правоохоронних органів та суду.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зазначив, що ОСОБА_4 свою провину визнає, тому підстав обирати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою немає. ОСОБА_4 має нагороди за військову службу. Потерпілий живий, претензій до ОСОБА_4 не має. Крім того, свідок, який є очевидцем вчинення кримінального правопорушення, вже був допитаний, а тому ризик впливу на свідків відсутній. Ухилятися від слідства та суду ОСОБА_4 також не має наміру.

Скориставшись правом репліки після промови сторони захисту, прокурор додатково зазначила, що потерпілий наразі перебуває у важкому стані та невідомо, чи виживе він, тому, з огляду на подальші обставини, може бути змінена кваліфікація кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 . Крім того, прокурор звернула увагу слідчого судді, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 13.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відповідності до яких 13.09.2024 до ЧЧ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 бригада, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході конфлікту спричинив військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження, а саме - проникаючу ножове поранення пахової порожнини. (ЄО 12721 від 13.09.2024)

14.09.2024 о 03-03 год в порядку ст. 208 КПК України було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 14.09.2024 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000837 від 13.09.2024;

-протоколом огляду місця події від 13.09.2024, який проводився в період часу з 22-19 год по 23-37 год по АДРЕСА_3 , в ході якого у приміщенні літньої кухні було виявлено та вилучено: зріз з простирадла з плямою речовини бурого кольору розміром 18 см на 12 см, який було поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальним написом та підписами всіх учасників; предмет, зовні схожий на ніж з пластиковою ручкою чорного кольору та металевим лезом чорного кольору, яке загострене з двох боків, загальним розміром - 30 см, довжина леза - 18 см, ширина леза - 4 см, довжина рукоятки - 12 см, який було поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальним написом та підписами всіх учасників; мобільний телефон, марки «TECNO», модель «КІ7 SPARK 10 Pro», у корпусі темно-синього кольору, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було поміщено до сейф-пакету №PSP1127610;

-протоколом огляду місця події від 13.09.2024, який проводився в період часу з 23-05 год по 23-35 год на відкритій ділянці місцевості, яка розташована навпроти будівлі «Передової хірургічної групи 59 військового госпіталю», за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 добровільно видала співробітникам поліції для подальшого огляду та вилучення: шампур з металу сірого кольору довжиною - 52 см, де на висоті 37 см, мається маркування РБК на металі, шампур з металу сірого кольору довжиною - 40 см, на верхній ручці якого, мається маркування РБК на металі, кухонний ніж з металу сірого кольору загальною довжиною - 34 см, на лезі якого мається маркування «SANUSY AUSTRIA» та в районі рукоятки мається маркування РБК, шампур з металу сірого кольору, загальною довжиною - 45 см, ніж з металу сірого кольору, загальною довжиною - 22.5 см., довжина леза - 12 см, рукоятка чорного кольору, довжиною - 10,5 см, який знаходиться в тканевому чохлі чорного кольору. Усі предмети вилучені під час огляду місця події 13.09.2024 на відкритій ділянці місцевості, яка розташована навпроти будівлі «Передової хірургічної групи 59 військового госпіталю» за адресою: АДРЕСА_5 , поміщено до картонного коробку, який опечатаний паперовою склейкою з пояснювальним написом та підписами всіх учасників;

-ілюстративними фототаблицями до вказаних вище протоколів огляду;

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.09.2024, якою всі вилучені в ході огляду місця події 13.09.2024 речі, зазначені у наведених вище протоколах, були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.09.2024, яка є санітаром в/ч НОМЕР_1 та яка безпосередньо надавала першу медичну допомогу потерпілому ОСОБА_10 13.09.2024 близько 20-00 год по АДРЕСА_3 , та яка пояснила, що коли вона прийшла до потерпілого, той лежав на ліжку та тримав рукою рану в області правої частини паху, звідки стирчали кишки та було видно згустки крові. Руки потерпілого та постільна білизна також були в крові. Свідок вилучила з місця події, коли прибула на виклик військовослужбовців для допомоги, два ножі та три шампури, які в подальшому вона передала співробітникам поліції;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.09.2024, який був свідком того, як ОСОБА_4 внаслідок конфлікту завдав ножове поранення ОСОБА_10 за місцем їхнього проживання, по АДРЕСА_3 . Свідок розповів про обставини конфлікту та заподіяння ОСОБА_4 поранення потерпілому;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.09.2024, який розповів про обставини, коли ним був виявлений на ліжку поранений потерпілий ОСОБА_13 13.09.2024 за їх місцем мешкання, по АДРЕСА_3 ;

-актом огляду ОСОБА_4 , який проводився в присутності двох свідків: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 927 від 13.09.2024 (час проведення тестування: 23:07:28). Згідно результатів тестування: проба позитивна - 3,5 ‰;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2024 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який розповів та показав, за яких обставин ним було завдано тілесні ушкодженні потерпілому ОСОБА_8 13.09.2024;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2024 за участю свідка ОСОБА_16 , який розповів та показав, за яких обставин ОСОБА_4 було завдано тілесні ушкодженні потерпілому ОСОБА_8 13.09.2024;

-повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке було вручено ОСОБА_4 та його захиснику 14.09.2024.

Сукупність зазначених доказів на початковій стадії досудового розслідування не викликають сумнівів у слідчого судді щодо причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозра, повідомлена ОСОБА_4 , обґрунтована.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ймовірність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, оскільки з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, останній може вчинити спробу переховування задля уникнення кримінального відповідальності.

Крім зазначеного, слідчим також заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя погоджується з доводами органу досудового розслідування стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі свідки по кримінальному провадженню судом не допитані, крім того, підозрюваний знайомий зі свідками, вони разом проходять військову службу, тож ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснити спроби впливу на свідків з метою змусити їх змінити надані раніше, небажані для підозрюваного свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, є досить реальним.

Як визначено статтею 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Тож, враховуючи, що наразі тільки розпочато досудове розслідування кримінального провадження, безпосередньо судом свідки допитані ще не були, вірогідність того, що вони можуть змінити свої свідчення під тиском зацікавленої особи, є досить реальною.

Окрім того, встановивши ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, слідчий суддя також дійшов висновку про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду (у разі їх вчинення) можуть утворити склад іншого злочину, кваліфікованого за ч. 5 ст. 407 або ч. 4 ст. 408 КК України.

Заявлений в клопотанні ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає таким, що не знайшов свого підтвердження під час судового засідання. Наведені в клопотанні доводи стосовно ймовірності вчинення підозрюваним самокалічення або симулювання хвороби є припущеннями, які не обґрунтовані належним чином, а що стосується ймовірності перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків, вказаний ризик є самостійним та вже встановлений слідчим суддею в ході розгляду клопотання.

Підсумовуючи наведене вище, вважаю, що є законні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 листопада 2024 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід здатен у подальшому запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Розглядаючи питання застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя враховує характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу підозрюваного, який раніше судимий, не одружений, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні не має, стійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання відсутні, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, займає посаду командира відділення-командира машини 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звання - молодший сержант, за місцем несення служби характеризується посередньо.

Таким чином, враховуючи наведене вище, з огляду на відсутність належним чином підтверджених відомостей про наявність захворювань у підозрюваного, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення,зважаючи на те, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення спрямоване проти здоров`я людини та могло призвести до її загибелі, при тому, що потерпілий наразі перебуває у важкому стані та перебіг його відновлення в подальшому неможливо спрогнозувати, вважаю, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що більш м`які запобіжні заходи щодо підозрюваного не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення та те, що воно спрямоване проти здоров`я людини, пов`язане з насильством, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_4 розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, прокурором ОСОБА_7 , подане за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000837 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, - до 12 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 з місцем дислокації в м. Павлоград.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним/обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 16.09.2024 о 13-50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1