Справа № 734/3002/21
1-кп/729/14/24 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000039 від 03.03.2021 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3

ОСОБА_4 , які приймають участь в режимі відеоконференції

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 03.03.2021 року близько 03 год. 20 хв. за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення майна , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення , шляхом віджиму створки віконної рами за допомогою стамески , проникли до житлової квартири ОСОБА_8 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де з тумби в спальній кімнаті , непомітно для потерпілої ОСОБА_8 , яка в той час спала , таємно викрали мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi7А з об`ємом пам`яті 2/16 Gb, вартістю 1787 грн. , після чого покинули вищезазначену квартиру та розпорядилися телефоном на власний розсуд , чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, тобто обвинувачується в таємному викраденні чужого майна ( крадіжці) , поєднаному з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому , що 03.03.2021 року близько 03 год. 20 хв. за попередньою змовою із ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення майна , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення , шляхом віджиму створи віконної рами за допомогою стамески , проникли до житлової квартири ОСОБА_8 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де з тумби в спальній кімнаті , непомітно для потерпілої ОСОБА_8 , яка в той час спала , таємно викрали мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi7А з об`ємом пам`яті 2/16 Gb, вартістю 1787 грн. , після чого покинули вищезазначену квартиру та розпорядилися телефоном на власний розсуд , чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, тобто обвинувачується в таємному викраденні чужого майна ( крадіжці) , поєднаному з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме вчиненої обвинуваченими крадіжки на суму, яка їм інкримінується. Захисник ОСОБА_7 заявив аналогічне клопотання. ( повні тексти клопотання додаються).

Прокурор не заперечила проти задоволення клопотань , оскільки дійсно набув чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо задоволення клопотань не заперечували , просять їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася , надала до суду письмову заяву про розгляд в її відсутність.

Розглянувши подані клопотання , заслухавши думку учасників процесу , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотань , поданих захисниками та закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.

Згідно ст.284 ч.1 п.4-1 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09.08.2024 р. набув чинності Закон №3886-ІХ від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, якою визначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням зазначеного, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3028 грн.

З урахуванням наведеного, сума соціальної пільги у 2024 році становить 1514 грн., тобто для кваліфікації кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум у 2024 році становить 1514 грн., відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2024 році становить 3028 грн.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні таємного викрадення чужого майна 03.03.2021 р. на суму 1787 грн., яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загально визнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Згідно ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи наведене, Закон №3886-ІХ від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», із врахуванням положень ст.58 Конституції України та ст.5 КК України, має зворотну дію в часі, і як наслідок, поширюється на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також судом ураховується усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «якість закону» - національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб. Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст.7 «Ніякого покарання без закону» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Враховуючи наведене, а також згоду обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження на цій підставі, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, підлягає закриттю на підставі ст.284 ч.1 п.4-1 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття кримінального провадження.

Крім того, згідно ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає тільки наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття, а саме втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Тому, враховуючи згоду обвинувачених на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, і наявність передбаченої ст.284 ч.1 п.4-1 КПК України для цього підстави, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст.185 ч.3 КК України підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.284 ч.1 п.4-1, 370, 371, 372, 376 ч.2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України на підставі ст.284 ч.1 п.4-1 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст ухвали оголошено 04.09.2024 року о 16 год. 30 хв.