У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000279 від 25.05.2024 року, про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000279 від 25.05.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000279 від 25.05.2024 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000279 від 25.05.2024 року.

Подане клопотання мотивує тим, що Слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за процесуального керівництва прокурорів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.05.2024 за номером №0000279, розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2022 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_4 ) призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу по теперішній час.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2022 № 2 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія 3 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», відповідно до вимог ст.ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Також, ОСОБА_4 , маючи досвід поводження із бойовими припасами та вибуховими речовинами, усвідомлював вимоги законодавства України про те, що бойові припаси та вибухові речовини відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а відтак він усвідомлював порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. а «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року 10.08.2022.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , шляхом вчинення злочинів проти громадської безпеки, став на шлях злочинної діяльності та здійснив незаконне носіння, зберігання, та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 04.09.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, бойові припаси три наступальні осколкові ручні гранати GHO-1, що являються бойовими припасами, виготовленими промисловим способом та придатними для здійснення вибуху та які складаються з трьох корпусів наступальних осколкових ручних гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11 (FD-1) до ручних гранат.

04.09.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів за грошову винагороду, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться по АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_6 , проговоривши з останньою умови збуту їй бойових припасів та отримавши від неї наперед грошову винагороду у сумі 250 доларів США, повідомивши при цьому, що бойові припаси ОСОБА_6 отримає пізніше.

У подальшому, того ж дня, а саме 04.09.2024 приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів за грошову винагороду із невстановленого досудовим розслідуванням місця, перемістив (носив) у полімерному пакеті чорного кольору бойові припаси три наступальні осколкові ручні гранати GHO-1, що являються бойовими припасами, виготовленими промисловим способом та придатними для здійснення вибуху та які складаються з трьох корпусів наступальних осколкових ручних гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11 (FD-1) до ручних гранат, до магазину АВС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться по вулиці Підопригори в місті Мукачево Закарпатської області.

Надалі, 04.09.2024 о 18 годині 25 хвилин перебуваючи поряд з магазином АВС «Кефір», що знаходиться по вулиці Підопригори в місті Мукачево Закарпатської області, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, збув ОСОБА_6 бойові припаси три наступальні осколкові ручні гранати GHO-1, що являються бойовими припасами, виготовленими промисловим способом та придатними для здійснення вибуху та які складаються з трьох корпусів наступальних осколкових ручних гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11 (FD-1) до ручних гранат.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 27.09.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, віднайшов (придбав), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, бойові припаси 2 гранати Ф-1 які складаються з 2 корпусів гранати Ф-1 та 2 запалів УЗРГМ, а також три гранати гранати GHO-1, які складаються з трьох корпусів гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11.

27.09.2024 приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів за грошову винагороду, перебуваючи поруч з магазином ABC «Кошик», що знаходиться по АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_6 , проговоривши з останньою умови збуту їй бойових припасів та отримавши від неї наперед грошову винагороду у сумі 300 доларів США, повідомивши при цьому, що бойові припаси ОСОБА_6 отримає пізніше.

У подальшому, того ж дня, а саме 27.09.2024 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів за грошову винагороду із невстановленого досудовим розслідуванням місця, перемістив (носив) у полімерному пакеті темно-фіолетового кольору з білими ручками, всередині якого знаходилась картонна коробка « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якій були розміщені бойові припаси 2 гранати Ф-1 які складаються з 2 корпусів гранати Ф-1 та 2 запалів УЗРГМ, а також три гранати GHO-1, які складаються з трьох корпусів гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11, до території «Зеленого» базару, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Надалі, 27.09.2024 приблизно о 13 годині 05 хвилин перебуваючи на території «Зеленого» базару, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, збув ОСОБА_6 бойові припаси 2 гранати Ф-1 які складаються з 2 корпусів гранати Ф-1 та 2 запалів УЗРГМ, а також три гранати GHO-1, які складаються з трьох корпусів гранат GHO-1 та трьох засобів ініціювання вибуху запалів AF11.

У вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уроджинець АДРЕСА_1 , зареєстрований та поживаючий за адресою:

АДРЕСА_3 , старший солдат військової частини НОМЕР_1 , засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням відповідно до ст. 75 КК України, випробування строком на 1 (один) рік.

Прокурор зазначає, що 27.09.2024 об 13 годині 26 хвилині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку статті 208 КПК України.

28.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

30.09.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 листопада 2024 року включно із визначенням розміру застави, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

14.10.2024 ОСОБА_4 , звільнено з ДУ Закарпатської УВП № 9, у зв`язку з внесенням застави в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 27.12.2024 включно.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість повідомленої 28.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозри, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, у тому числі: протоколами допитів свідків; протоколами проведення оглядів, матеріалами проведених в ході досудового розслідування НС(Р)Д та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Двох місячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000279 від 25.05.2024 закінчується 27 листопада 2024 року, однак закінчити досудове розслідування до зазначеної дати неможливо, у зв`язку із складністю провадження, крім цього потрібно виконати процесуальні дії, які потребують додаткового часу, а саме:

-розсекретити протоколи результатів проведення НСРД;

-розсекретити клопотання про надання дозволу на проведення НСРД;

-розсекретити ухвали Закарпатського апеляційного суду;

-систематизувати матеріали кримінального провадження;

-у разі необхідності виконати інші слідчі (розшукові) дії;

-виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Прокурор зазначає, що слід врахувати те, що наведені вище процесуальні та слідчі дії не були проведені у встановлений двохмісячний термін з причин, що не залежали від слідчого, прокурора. Необхідність у продовженні строку досудового розслідування викликана тим, що проведення зазначених процесуальних дій є обов`язковим під час досудового розслідування.

Прокурор зазначає, що необхідність продовження обов`язків підозрюваному ОСОБА_4 , обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших осіб у кримінальному провадженні.

В обґрунтування наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, прокурор зазначає, що отримавши повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як вчинив протиправне діяння та може покинути територію Закарпатської області та України.

Існування зазначеного ризику обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_4 , стороною обвинувачення обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

В обґрунтування наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурор також зазначає, що ОСОБА_4 , зможе знищити або спотворити вказані документи і орган досудового розслідування не зможе об`єктивно оцінити відомості зазначені у них.

В обґрунтування наявності ризику незаконного впливу на інших на даний час не встановлених осіб, прокурор зазначає, що можливо ОСОБА_4 , діяв у змові, знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані.

Беручи до уваги, вищевикладене, а також те, що строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , закінчується 25.11.2024, однак заявлені ризики, які встановлені слідчим суддею при застосуванні вказаного запобіжного заходу не зменшились, тобто з метою запобігання вчинити підозрюваним ухилитися від органів досудового розслідування та суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду, позбавлення можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню прокурор просить слідчого суддю продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не адвоката, не депутата, громадянина України, українця, уродженця міста Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, засудженим вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням відповідно до ст. 75 КК України, випробування строком на 1 (один) рік, строк покладених на нього обов`язків ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 , від 30.09.2024, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, або суду на їх першу вимогу;

-повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися за межі території м. Мукачево Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора;

-утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.12.2024 року.

Позиція сторони обвинувачення в суді У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього обов`язків підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших осіб у кримінальному провадженні. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду клопотання, а відтак просив клопотання задовольнити. Позиція сторони захисту в суді Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника. Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Згідно з положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, що можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, та які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України можуть бути обрані на строк не більше двох місяців. Однак, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання прокурора, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують дію додаткових обов`язків; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім того, ч. 4 ст. 199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку додаткових обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З аналізу вказаних норм, при вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має керуватися положеннями, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків. Зважаючи на вищевказане, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя має встановити:

- чи можливо продовжити дію покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України;

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- чи наявно достатньо підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України;

- чи існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження обов`язків;

- чи можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Щодо можливості продовження дії покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

У ході дослідження клопотання та долучених сторонами матеріалів, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2024 (справа №308/16037/24), до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 242 240,00гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В подальшому, за ОСОБА_4 внесено заставу та його звільнено з-під варти, у зв`язку з чим почали діяти покладені на нього обов`язки, строк яких спливає 25 листопада 2024 року.

Постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 від 22 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування до 27.12.2024 включно.

Враховуючи, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 27.12.2024, а також, що запобіжний захід у виді застави продовжує діяти і наразі не скасований, беручи до уваги положення ч. 7 ст. 194 та ст. 199 КПК України, які визначають тривалість та порядок продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя вважає можливим розглянути питання про продовження дії обов`язків. Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст.263 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої 28 вересня 2024 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ч.1 ст. 263 КК України злочину , які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Щодо продовження ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначається про продовження існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на інших не встановлених осіб у кримінальному провадженні.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до тяжких злочинів, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та отримання примірнику клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, ОСОБА_4 отримав можливість оцінити обсяг наявних у сторони обвинувачення доказів, роль речей і документів, які можуть бути використані як докази стороною обвинувачення. Враховуючи стадію досудового розслідування, необхідність проведення слідчих дій щодо встановлення та отримання додаткових доказів, достатньо ймовірним для ствердження є те, що останній використовуючи власні ділові зв`язки, можливості, може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, у тому числі тих, що знаходяться у володінні підприємств, а також може здійснюватися перешкоди у отриманні (вилученні) таких речей і документів стороною обвинувачення.

Щодо існування ризику незаконного впливу на інших невстановлених осіб у кримінальному провадженні.

Обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування цього ризику, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості незаконного впливу на інших невстановлених осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 177 КПК України відсутній такий ризик як незаконний вплив на інших невстановлених осіб у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя вважає недоведеною наявність ризику незаконного впливу на інших невстановлених осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з ттим прокурор не вказує на існування ризику - незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

Дані про особу ОСОБА_4 : має постійне місце проживання, раніше судимий, не свідчать про наявність тісних соціальних звязків , а відтак дані про особу ОСОБА_4 слідчий суддя визнає такими, що не спростовують визнані доведеними вказані вище ризики.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

При оцінці доводів прокурора, щодо існування обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою на підозрюваного були покладені відповідні процесуальні обов`язки, слідчий суддя доходить висновку про існування потреби у проведенні або завершенні більшої частини із зазначених нею слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обсяг яких є доволі значним і проведення яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що прокурором переконливо доведено, що існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали.

Крім цього, необхідно врахувати, що у зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 від 22 листопада 2024 року продовжено строк досудового розслідування до 27.12.2024 включно.

На переконання слідчого судді, зазначене свідчить про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу від 30.09.2024 , тобто до 25.11.2024.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України та необхідності продовження строку дії обов`язків

При вирішенні питання про продовження строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України;

- пред`явлення йому підозри у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки;

Водночас, оцінюючи вказані доводи, слідчий суддя відзначає, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про необхідність скасування додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще не завершено, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба забезпечення інтересів кримінального провадження виправдовує такий ступінь обмежень прав і свобод підозрюваного ОСОБА_4 яких він зазнає у зв`язку із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1-4 та 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді, ті незручності які обумовленні вказаними обов`язками, не є занадто обтяжливими для підозрюваного, не впливають на якість його життя та не перешкоджають отриманню ним кваліфікованої медичної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити дію обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування до 27.12.2024 включно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 194, 199, 201, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000279 від 25.05.2024 року, про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальних обов`язків, у межах кримінального провадження №0000279 від 25.05.2024 року задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Мукачево, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням відповідно до ст. 75 КК України, випробування строком на 1 (один) рік, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строк дії обов`язків, покладених на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2024 року на строк 2 місяці в межах строку досудового розслідування тобто до 27.12.2024 року включно, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу їхню вимогу;

2) повідомляти слідчого та прокурора або суд про зміну свого місця проживання; 3) не відлучатися за межі території м. Мукачево, Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора;

4) утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 до 27.12.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Дата оголошення повного тексту ухвали 28.11.2024 року о 09 год. 05 хв. Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1