Справа № 953/8356/24
н/п 1-кс/953/8107/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Захисник, посилаючись на положення п. 3 5 ст. 75 КПК України, мотивував свою заяву таким:

- суддя ОСОБА_6 відмовила у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0001134 від 20.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України прокурору Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України;

- суддя ОСОБА_6 проігнорувала, що обвинувальний акт підозрюваному було вручено слідчим, а не прокурором в порушення ст. 291 та 293 КПК України;

- суддя ОСОБА_6 відмовила у задоволенні скарги, поданої в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України про скасування постанови прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0001134 від 20.07.2024 про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період від 11.09.2024 та надання можливості ОСОБА_5 реалізувати своє право передбачене абз. 1 ч.1 ст. 616 КПК України;

- під час підготовчого судового засідання суддя не виявивши в матеріалах кримінальної справи якихось документів, на скільки сторона захисту розуміла це відсутність в матеріалах справи розписки про вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів захиснику ОСОБА_4 запропонувала прокурору надати в залі судового засідання зазначені документи, не запитавши думки захисника та обвинуваченого на долучення до матеріалів справи якихось документів під час судового засідання, після чого прокурором надано до суду без заявленого клопотання та передано під час судового засідання залі суду судді документи. В порушення процедури, передбаченої статтею 35 КПК України, долучені в засіданні документи не були зареєстровані через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, суд самостійно долучив документ грубо порушуючи процедуру, а також було порушено право обвинуваченого та захисника на висловлення своєї думки стосовно дій суду та прокурора щодо долучення таких документів;

- головуюча суддя ОСОБА_6 , на думку сторони захисту, не повинна була приймати участь у авторозподілі вказаної справи і її необхідно було виключити зі складу суддів на яких розписується справа авторозподілом, оскільки в її провадженні знаходиться справа №953/16515/21, в якій обвинуваченим є ОСОБА_5 , а тому наявні порушення встановлені частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення складу суду до розгляду даного кримінального провадження за направленим обвинувальним актом та реєстром матеріалів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 31.10.2024 заяву передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заява була призначена до розгляду на 01.11.2024.

Від судді ОСОБА_6 надійшла заява від 31.10.2024, в якій вона просила проводити розгляд заяви про відвід за її відсутності, вказала, що проти заявленого відводу заперечує, вважає, що підстави для відводу судді відсутні.

01.11.2024 у судове засідання з`явились обвинувачений, його захисник та прокурор, ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд заяви про відвід за її відсутності. А тому суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду заяви захисника у призначеному судовому засіданні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав доводи викладені у заяві про відвід судді та надав усні пояснення, в яких підтримав вимоги заяви про відвід та викладені у ній підстави для відводу. Наголошував на порушенні порядку авторозподілу справи, долучені поданих прокурором документів без реєстрації, помилковості ухвалених у справі судових рішень. Обвинувачений підтримав доводи захисника. Прокурор проти заяви про відвід заперечив, зазначив, що обвинувальний акт був вручений ним, підстави відводу надумані і не відповідають дійсності.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України.

У заяві про відвід захисник ОСОБА_4 , як на підставу для відводу, посилається на п. 3 5 ч. 1 ст. 75 КПК, а саме: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Оцінивши наведені стороною захисту підстави для відводу судді ОСОБА_6 суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Щодо підстав передбачених п. 3 4 ч. 1 ст. 75 КПК України

Відповідно до п. 3 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим знайшли своє відображення в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ "Олександр Волков проти України" від 09 квітня 2013 року зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

У своїй заяві захисник ОСОБА_4 , як на підстави відводу судді, посилається на те, що головуюча відмовила у його клопотанні про повернення обвинувального акту та у задоволенні скарги в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України про скасування постанови прокурора, у зв`язку з чим виникли сумніви щодо упередженості судді.

Оцінюючи зазначені доводи з точки зору наявності підстав для відводу судді ОСОБА_6 суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Також, захисник зазначив, що під час підготовчого судового засідання суддя запропонувала прокурору надати в залі судового засідання документ (розписку про вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів), який суддя долучила, при цьому не запитала думки захисника та обвинуваченого щодо долучення до матеріалів справи такого документу. Крім того, вказаний документ не був зареєстрований, що передбачено ч. 2 ст. 35 КПК.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд у судовому засіданні дослідив матеріали кримінального провадження і встановив, що розписка про отримання копій обвинувального акту, реєстру досудового розслідування захисником ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_4 , від 10.09.2024 долучена до обвинувального акту (а.с. 19). Тому доводи захисника щодо долучення його розписки під час підготовчого провадження є безпідставними і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

У матеріалах кримінального провадження наявна розписка обвинуваченого ОСОБА_5 про отримання ним копій обвинувального акту і реєстру досудового розслідування від 10.09.2024.

При цьому сторона захисту не наводить обставин, яким чином долучена розписка (підписана обвинуваченим 10.09.2024) порушує право на обстоювання стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів у розумінні ч. 1, 6 ст. 22 КПК України. Сам факт отримання обвинуваченим обвинувального акту сторона захисту не спростовує, а навпаки підтверджує.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 КПК України матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях), яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Розписка про отримання обвинувального акту є технічним документом, який засвідчує отримання обвинувального акту, який є процесуальним документом (обвинувальний акт), однак сама розписка не може вважатися іншим процесуальним документом у розумінні ч. 2 ст. 35 КПК, обов`язкова окрема реєстрація такої розписки нормами КПК України не передбачена.

Жодного обґрунтування та доказів на підтвердження підстави для відводу, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме заінтересованості судді особисто чи її близьких родичів чи членів її сім`ї в результатах провадження захисник не навів, а тому такі доводи визнаються безпідставними.

Щодо підстави передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Захисник у заяві зазначив, що при авто розподілі справи порушено ч. 3 ст. 35 КПК України, оскільки в провадженні судді ОСОБА_6 перебуває інша кримінальна справа, в якій ОСОБА_5 є обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

Вказаною нормою не передбачена заборона брати участь суддею в авторозподілі справи за обвинуваченням особи, у разі наявності в провадженні такого судді кримінального провадження з тим самим обвинуваченим.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 334 КПК України у разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання. Тобто норми КПК України навпаки передбачено необхідність передання матеріалів кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання. А тому такий довід визнається необґрунтованим.

Так, під час визначенні судді для розгляду кримінального провадження № 0001134 від 20.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не було допущено порушень частини третьої статті 35 КПК України, розподіл вказаного провадження відбувся відповідно до норм, встановлених КПК України (кримінальне провадження було передано тому складу суду, що здійснює судове провадження стосовно особи у іншому кримінальному провадженні). Доводи захисника зводяться до довільного тлумачення норм КПК України, а посилання на упередженість судді до суб`єктивного сприйняття ухвалених суддею рішень у межах кримінального провадження.

У даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, підтвердженої належними і допустимими доказами, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 , як судді при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001134 від 20.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_6 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її заінтересованість чи упередженість, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 77, 80, 81, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01.11.2024.

Суддя ОСОБА_9