Справа №345/6216/24
Провадження № 1-кп/345/389/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000529 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого як фізична-особа підприємець, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2024 у справі № 345/2629/24, яка набрала законної сили 27.05.2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений з даною постановою суду, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2024, що набрала законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, 25.09.2024 в АДРЕСА_2 керував автомобілем марки «Mazda 6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, де був зупинений поліцейськими групи реагування патрульної поліції Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області. Після чого останнього було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, осінню 2024 року близько 07:00 год. він їхав за кермом автомобіля з дому на роботу, де його вже очікували та зупинили працівники поліції, хоча він нічого не порушував. На той час йому було відомо про те, що постановою суду його позбавлено на 1 рік права керування транспортними засобами. Він знав про прийняте судом рішення, оплатив штраф. Однак, у нього на утриманні є перестаріла мама, яка хворіє і потребує постійного догляду, тому він їздив на автомобілі. На даний час уже не керує автомобілем, тепер за кермом автомобіля їздить дружина.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжкого злочину згідно зі ст. 12 КК України, особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, одружений, являється опікуном матері, має зареєстроване місце проживання, зареєстрований як фізична-особа підприємець, раніше не судимий.

Судом встановлено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік, та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачений пощо покарання покладається на розсуд суду.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, його щире каяття, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі зі застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та ст. 76 КК України, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд звертає увагу, що іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Підстави для їх застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати відсутні. Арешт на не накладався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- копії судових справ № 345/6303/23 та № 345/2629/24, оптичні носії DVD-R марки «Verbatim», які містить відеофайли з назвами: «Сухобокий (1)», «Сухобокий (2)», «Сухобокий (3)», «Сухобокий (4)», «Сухобокий (5)», «Сухобокий (6)», «Сухобокий (7)», «Сухобокий (8)», «Сухобокий (9)», «Сухобокий (10)», «Сухобокий (11)» та «Сухобокий (12), які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: