У Х В А Л А

Іменем України

08 жовтня 2024 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ :

07 жовтня 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні Деснянського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно клопотання слідчого, 06 жовтня 2024 року, приблизно о 16 год. 33 хв, в м.Києві, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у середній смузі по проїзній частині вул. Братиславська, зі сторони вул. Ореста Левицького в напрямку Лісового проспекту, поруч е/о № 18, перелаштувавшись в ліву смугу не витримав безпечної дистанції та допустив попутне зіткнення із задньою частиною автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився перед затором, котрий в подальшому в некерованому стані допустив рух вперед та здійснив наїзд на задню частину автомобіля марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який знаходився попереду в заторі, який в свою чергу, розпочав некерований рух вперед та здійснив наїзд на задню частину автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 , яка знаходилась попереду в заторі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримали: - пасажири автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , якого госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД», ОСОБА_10 , якого госпіталізовано КНП «КМКЛ 3»; водій ОСОБА_5 , якого госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД»; водій автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , яку госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД».

06 жовтня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено до спец майданчика за адресою: м.Києв, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

07 жовтня 2024 року транспортний засіб «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_5 , 2013 року випуску, сірого кольору, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Слідчий зазначає в клопотанні, що з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого транспортного засобу. Крім того слідчий просить визначити місце зберігання транспортного засобу на спеціальному майдані тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав, та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Слідчим суддею визнано за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності вказаних осіб.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 жовтня 2024 року слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 вилучено транспортний засіб «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 07 жовтня 2024 року вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчим в клопотанні доведено підстави вважати, що накладення арешту на вилучений в ході проведеного огляду транспортний засіб є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Щодо вимоги слідчого у клопотанні про визначення місця зберігання транспортного засобу на спеціальному майдані тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя зазначає наступне.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Вирішення питання в частині визначення місця зберігання транспортного засобу, визнаного речовим доказом у кримінальному провадженні №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, є виключною компетенцією слідчого у кримінальному провадженні, отже слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на транспортний засіб не має компетенції визначати місце зберігання такого речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002539 від 07 жовтня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_5 , 2013 року випуску, сірого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 27 жовтня 2020 року, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з забороною його відчуження, розпорядження, користування.

Ухвалу слідчого судді вручити слідчому для виконання, направити власнику майна до відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя -