Справа № 202/9278/23
Провадження № 1-кп/204/451/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, з приміщення зали судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.01.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, призваного на військову службу за мобілізацією Васильківським РТЦК, стрільця 1-го стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , призваним на військову службу за мобілізацією, у порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.1. (а), п. 2.9. (а), 16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, 05 січня 2023 року приблизно об 11 годині 20 хвилин, у світлий час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по

другорядній проїжджій частині, що веде до с. Мемрик Покровського району Донецької області, зі сторони с. Мемрик, у напрямку перехрестя з головною дорогою проїжджою частиною автодороги сполученням «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», перед виїздом на вказане перехрестя та в ході руху, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, не

реагуючи на зміну дорожньої обстановки, виїхав на перехрестя, де не дав

дорогу автомобілю марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний

номер Республіки Литва НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по проїжджій частині автодороги сполученням «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», зліва

направо відносно напрямку руху солдата ОСОБА_6 , та скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом, внаслідок чого пасажири автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у

вигляді закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки

головного мозку, що ускладнилась набряком головного мозку, від яких

останній 05 січня 2023 року помер, та ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми, рвано-забійної рани лобної ділянки зліва, забою головного мозку 2 ступеню, контузійних вогнищ лівої лобної частки,

субдурального згустку правої лобної ділянки, відкритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому дистального відділу правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Допущені ОСОБА_6 порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 та спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та показав про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом. Також показав, що 05.01.2023 згідно з графіком військової служби їхав по дорозі до АДРЕСА_2 . Керував автомобілем «ВАЗ 21013», який належить йому. Разом з ОСОБА_6 у той день в автомобілі були співслужбовці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 знаходився на справа на пасажирському сидінні, ОСОБА_13 позаду посередині. ОСОБА_6 виїхав на головну дорогу і не пропустив автомобіль військової швидкої допомоги, сталося зіткнення, був сильний удар, внаслідок якого ОСОБА_10 вилетів на дорогу, він вилетів на узбіччя, ОСОБА_12 залишився в машині. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 втратив свідомість, прийшов до тями, коли був в машині швидкої допомоги. ОСОБА_10 загинув по дорозі у лікарню. Перед подією ДТП, ввечері 04.01.2023, ОСОБА_6 близько 20:00 вживав горілку, випив приблизно 200 грам. Посвідчення водія ОСОБА_6 не отримував. ОСОБА_12 від допомоги відмовився, ОСОБА_10 з родиною не спілкувався. У скоєному щиро кається та просить його суворо не карати, не позбавляти волі.

У судове засідання потерпілі - ОСОБА_14 , ОСОБА_9 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник потерпілої ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_15 , у судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився. Причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони в такому разі будуть позбавлені права оскаржувати обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно зі ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість наслідків, які настали, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимим, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується опосередковано, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Враховуючи всі наведені обставини, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючої обставини, з урахуванням принципу справедливості та невідворотності покарання за вчинене,суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті КК України за якою кваліфіковані його діяння у вигляді позбавлення волі, на мінімальний строк, передбачений санкцію ч. 3 ст. 286-3 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами. Таке покарання, на переконання суду, є достатнім та необхідним для виправлення особи та попередження нових злочинів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Отже, підстави для застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України відсутні.

Щодо доцільності призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що не маючи посвідчення водія, ОСОБА_6 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, нехтуючи не лише своєю безпекою, а й безпекою інших учасників руху, що призвело до тяжких наслідків смерті потерпілого ОСОБА_8 та отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 , а отже призначення йому додаткового покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20, відповідно, до яких позбавлення права керувати транспортними засобами як обов`язкове додаткове покарання передбачено у санкціях всіх частин ст. 286-1 КК, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння.

Суб`єкт зазначеного кримінального правопорушення також загальний і додаткових вимог до суб`єкта, а саме наявність у нього права на керування транспортними засобами, ст. 286-1 КК також не містить.

Правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Отже, саме покарання у вигляді позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_6 , на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст.50,65 КК України. Без реального відбування ОСОБА_6 призначеного покарання мета кримінального провадження щодо нього не буде досягнута, а отже саме таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України та вважає за необхідне речові докази: автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який поміщено на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику; автомобіль «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику; оптичний диск «DVD-R DS RIDATA», який долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи від 13.02.2023 № СЕ-19/113-23/303-ІТ у розмірі 1887, 80 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 09.02.2023 № СЕ-19/113-23/304-ІТ у розмірі 1887, 80 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 16.02.2023 № СЕ-19/113-23/313-ІТ у розмірі 1510, 24 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 23.02.2023 № СЕ-19/113-23/462-ІТ у розмірі 943, 90 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 05.05.2023 № СЕ-19/113-23/1171-ІТ у розмірі 1912 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 17.05.2023 № СЕ-19/113-23/1350-ІТ у розмірі 717 грн.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 30 травня 2023 року. Строк обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу не продовжувався та закінчився.

Керуючись статтями 86, 124,368-371, 373-374, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який поміщено на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику; автомобіль «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику; оптичний диск «DVD-R DS RIDATA», який долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт майна, а саме: автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що був накладений згідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2023 року (справа №204/79/23, провадження №1-кс/204/164/23).

Скасувати арешт майна, а саме: автомобіля «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , що був накладений згідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2023 року (справа №204/78/23, провадження №1-кс/204/163/23).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи від 13.02.2023 № СЕ-19/113-23/303-ІТ у розмірі 1887, 80 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 09.02.2023 № СЕ-19/113-23/304-ІТ у розмірі 1887, 80 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 16.02.2023 № СЕ-19/113-23/313-ІТ у розмірі 1510, 24 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 23.02.2023 № СЕ-19/113-23/462-ІТ у розмірі 943, 90 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 05.05.2023 № СЕ-19/113-23/1171-ІТ у розмірі 1912 грн; судової інженерно-транспортної експертизи від 17.05.2023 № СЕ-19/113-23/1350-ІТ у розмірі 717 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1