Номер провадження:1-кс/521/3591/24
УХВАЛА

02 грудня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001621 від 20.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 20.11.2024 до чергової частини ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу закладу «Артшат» виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі незаконно зберігав наркотичні речовини з метою подальшого збуту.

20.11.2024 у період часу з 18 години 29 хвилини по 18 годину 44 хвилини затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України. У ході затримання ОСОБА_4 видав мобільний телефон марки «Motoe (7) power), із сім картами оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із номером « НОМЕР_1 » та «Київстар», який поміщено до сейф пакету ICR0134861.

20.11.2024 вищевказаний мобільний телефон постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим у клопотанні доведено, що існують підстави ризику, що мобільний телефон, який ОСОБА_4 видав 20.11.2024 під час його затримання, може бути зіпсований, знищений, перетворений, втрачений особою яка ним володіє, та вказане майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосереднім предметом і доказом вчинення кримінального правопорушення.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001621 від 20.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 20.11.2024 вилучено в ході затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки «Motoe (7) power), із сім картами оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» із номером « НОМЕР_1 » та «Київстар», який поміщено до сейф пакету ICR0134861.

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_5