печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року

суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , які беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді справи № 757/28368/24-к, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000994 від 22.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч.3 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.263 КК України

УСТАНОВИВ:

В провадження судді ОСОБА_1 надійшов на розгляд відвід, заявлений у судовому засіданні від 29.08.2024 захисником ОСОБА_3 судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді справи № 757/28368/24-к за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000994 від 22.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорущення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Мотивуючи означену заяву про відвід судді ОСОБА_5 , заявник вказує як на підставу відводу, що суддею не було повідомлено захисника про розгляд справи, що був призначений на 12.07.2024 о 12:00 год., а також на 06.08.2024 о 15:10 год.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_7 заяву підтримала.

Інші учасники судового розгляду не з`явились.

Зважаючи на те, що учасники судового провадження повідомленні про розгляд заяви про відвід судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Суддя, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Разом з тим, після відмови у задоволенні клопотання про направлення клопотання слідчого за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва заявлено відвід слідчому судді, що вказує на незгоду із процесуальними рішеннями та діями судді, що не може лягти в основу підстав для відводу суду.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 повідомлена про розгляд справи, що призначений на 12.07.2024, доставлене на телефон 10.07.2024 (а. с. 125), а повідомлення про розгляд справи на 06.08.2024, доставлене на телефон 05.08.2024 (а. с. 177).

Крім того, у судових засіданнях від 12.07.2024 та 06.08.2024 інтереси підозрюваного ОСОБА_4 представляв захисник з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_5 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

За таких обставин заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 81, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8