Справа №939/555/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3540/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000944 від 26 жовтня 2023 року, пообвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 і ч. 1 ст. 135 КК України, повернуто керівнику Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції вказав, що як зазначено в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 , він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 286-1 і ч. 1 ст. 135 КК України, 26 жовтня 2024 року, але зазначена дата вчинення ОСОБА_9 кримінальних порушень, очевидно, не відповідає дійсності, оскільки є датою майбутнього періоду. Суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті фактичної дати вчинення кримінальних правопорушень, яка була встановлена під час досудового розслідування, порушує право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд і є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що вирішивши питання фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 на підготовчому судовому засіданні, суд вийшов за межі судового розгляду, порушивши ст. 337 КПК України. При цьому, судом не вказано, які саме недоліки у формі обвинувального акту наявні в розумінні ст. 291 КПК України та є підставою для його повернення прокурору.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, а також він підписаний уповноваженими на те особами, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції послався на те, що в ньому зазначена дата вчинення кримінальних правопорушень майбутнього періоду, який ще не настав.

Разом з тим, положення ст. 291 КПК України, серед вимог до змісту обвинувального акта, безпосередньо вимог щодо зазначення дати вчинення злочину не містять.

Згідно п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому обсязі, які прокурор вважає встановленими.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України, і підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

В той час, як кримінальний процесуальний закон передбачає, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Тобто, вирішуючи питання про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються при розгляді кримінального провадження по суті.

Отже, повертаючи обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 прокурору з вказаних підстав, суд першої інстанції вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Поряд з цим, висновки суду першої інстанції про те, що наявність у обвинувальному акті помилкової дати вчинення кримінального правопорушення порушує право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд і є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, є безпідставними, оскільки вказане може бути усунуто під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні щодо безпідставності повернення обвинувального акту судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Бородянського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_9 ,як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000944 від 26 жовтня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 і ч. 1 ст. 135 КК України, повернуто керівнику Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону для усунення недоліків - скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя