ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/7520/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/854/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.12.2007 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.395 КК України на 3 роки позбавлення волі. 17.04.2008 вирок переглянуто Апеляційним судом Харківської області, ухвалено вважати засудженим за ч.3 ст.185, ст.395 КК України із застосуванням ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 01.06.2009 на підставі ст.81 КК України. Невідбутий строк 2 місяці 18 днів;

-12.01.2011 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 25.09.2012 по відбуттю строку покарання;

-05.04.2013 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;?

-01.08.2013 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-14.10.2014 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 19.07.2018 по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 05.09.2023 в період часу з 18:00 по 20:00 год., точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_8 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає його знайомий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою переночувати.

Постукавши в двері вказаної квартири, доступ до якої не обмежувався користувачем, та скориставшись тим, що вони були не зачинені, а мешканці відсутні, ОСОБА_8 пройшов у середину квартири, після чого в одній із кімнат побачив мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі 4х 3/32 gb чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та лежав на столі, на зарядці.

В цей момент, у ОСОБА_8 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону «Хіаоmі Rеdmі 4х 3/32 чорного кольору, що належав раніше йому не знайомій потерпілій ОСОБА_10 на праві власності.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, заволодів залишеним без нагляду мобільним телефоном марки Хіаоті Яебті 4х 3/32 gb чорного кольору, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №23213 від 19.09.2023, 2288 гривень 00 копійок, чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_10 на зазначену суму.

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, щоб в подальшому розпорядитися ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, обвинувачений ОСОБА_8 , ставить питання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із недостатністю завданої ним шкоди для настання кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, захисник ОСОБА_7 посилається на ті самі доводи, що і обвинувачений та просить закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України,

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 вчинив 05.09.2023 стосовно майна потерпілої ОСОБА_10 .

Станом на 01.01.2023 по 31.12.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн. (1342?2=2684).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 в розмірі, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а саме на суму 2288 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна потерпілої ОСОБА_10 була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то колегія суддів вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України з огляду на приписи п.4-1 ч.1 ст.284 КПК підлягає закриттю оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а вирок суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: