Справа№ 938/16/23
Судове провадження № 1-кп/938/10/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2022 за №0000093, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красник Верховинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, депутатом не обирався, раніше не судимого, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого та одночасно цивільного

позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , умисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 , 02 грудня 2022 року близько 21.00 год перебуваючи біля ґрунтової автодороги на території господарства знайомого йому ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , тримаючи в руках металевий лом, розпочав з ОСОБА_5 конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин через земельні питання, під час якого, керуючись раптово виниклим прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс металевим ломом близько трьох ударів в різні ділянки тіла потерпілого ОСОБА_5 .

В результаті умисного нанесення ударів ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичного експерта від 23.12.2022 №161 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому головки IV п`ястної кістки правої кисті, забою грудної клітки із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, синці в ділянках правого плечового суглобу, правого плеча, які спричинені не менш ніж від трьохкратної ударної дії тупим предметом.

Тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому головки IV п`ястної кістки правої кисті, відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке спричинило тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент його спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, синців в ділянках правого плечового суглобу, правого плеча, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно з вимогами ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України не визнав, суду показав, що 02 грудня 2022 року близько 22.00 год він їхав трактором (екскаватор на базі трактора ЮМЗ) з роботи додому в присілок Підкринта (Гонтарівка), буд.11. Під`їжджаючи до земельної ділянки, що належить його дружині ОСОБА_8 , він побачив на дорозі перешкоду із дерев`яних лат, що раніше складали огорожу, яка відділяла земельну ділянку його дружини від дороги. Однак, 24.11.2022 ОСОБА_5 з своїм батьком розбили цю огорожу, а тому він з цього приводу 28.11.2022 звернувся до поліції. До 02.12.2022 дерев`яні лати від огорожі лежали збоку дороги, а тому проїзду не заважали. Однак цього разу, вони були посеред дороги. Коли він їхав, то в тракторі світили передні фари і він побачив на дорозі перешкоду, а тому зупинив трактор, вийшов з нього та звільнив проїзд викинувши лати в сторону. Коли він повертався до трактора, то почув голос ОСОБА_9 , який лайливо звернувся до нього та крикнув, що «зараз він дасть йому землю». Оскільки він завжди носив у правій кишені куртки телефон, він вийняв його, увімкнув ліхтарик та посвітив у сторону звідки говорив ОСОБА_5 . В цей час він побачив ОСОБА_10 , який стояв у позі, і на його руках кастети, а саме на кожному пальці були металеві пластини, які блистіли. Потім ОСОБА_5 сказав чоловіку, який знаходився позаду нього, щоб той підійшов і світив йому. Цей чоловік з-за плечей ОСОБА_5 блимнув йому кілька разів в очі, засліпивши його, а ОСОБА_5 в цей час наніс йому кілька ударів в область скроні. Його тіло одразу паралізувало і він відійшов назад близько 7-10 м, де перечепився на дорозі через колії та впав на землю. До нього підбіг ОСОБА_5 та інший чоловік, ОСОБА_5 почав наносити йому удари в область шиї, голови та рук, а інший чоловік притискав його до землі та наносив удари по нирках. Вони обидва розвертали його щоб наносити удари. Також там була і третя особа, яка сказала, «що ти возишся, добивай його», яку він ідентифікував за голосом, це був ОСОБА_11 . Другою особою був ОСОБА_12 , якого він також впізнав по голосу, який розняв його руки та повернув спиною до землі, а ОСОБА_5 в цей час провів серію ударів по носі та бровах. Від цих ударів він отримав перелом носа та брови. Після цього він зрозумів, що якщо не втече, то вони його вб`ють. Тоді він з останніх сил покотився від них, застрибнув у трактор і закрився із середини. Зауважив, що раніше між ним та ОСОБА_5 не було ворожої обстановки, та він не міг припустити, що той буде наносити йому удари, тому він і не закрився в кабіні трактора одразу, коли тільки побачив ОСОБА_5 . Коли він вже перебував у кабіні трактора, то до трактора підбігли ОСОБА_5 і ОСОБА_13 і пробували витягнути його з трактора. Трактор був заведений і стояв на ручному гальмі, а тому він увімкнув передачу та вибравши момент, коли перед трактором нікого не було, почав їхати, а вони бігли за трактором близько 20-25 м. Однак йому стало погано, сильно текла кров, яка потрапляла в очі, та він втратив здатність керувати, а тому трактор з`їхав в сторону і його розвернуло. Близько однієї хвилини він приходив до тями, після чого він не зміг розвернути трактор та поїхати в напрямку свого дому, а тому поїхав вниз. З`їхавши вниз, йому знову стало погано, він не бачив дороги, а тому зупинив трактор трохи нижче від того місця, де він зупинявся до події. Там він простояв близько 10 хв. До трактора знову підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які бігали навколо трактора та пробували його заглушити. Він увімкнув задні фари, оскільки позаду трактора був агрегат, і він переживав, щоб ніхто в нього не вдарився. Коли йому трохи прояснилося в голові, він зателефонував до брата, щоб той приїхав і забрав його, бо йому було дуже погано. Приблизно через 10-15 хв приїхав його брат з племінником. Племінник майже на руках виніс його із трактора, оскільки його боліла спина та були проблеми з диханням. Він з допомогою племінника, спираючись на його плечі сів у машину брата та племінник зателефонував за швидкою допомогою. Через 15 хв вони вже були в кареті швидкої медичної допомоги, де йому вкололи знеболення та повезли до стаціонару, де він лікувався. При цьому, лікування він проходить і надалі. Оскільки трактор залишився на дорозі, він попросив брата злити з нього воду і трактор залишався там ще близько 1,5 місяці.

Зазначив, що йому було завдано більше десяти ударів, жодного спротиву він не чинив. Також вказав, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не завдавав, оскільки діставши удари по голові, його тіло спаралізувало. Вважає, що ОСОБА_5 міг отримати тілесні ушкодження внаслідок вдаряння до корпуса трактора. Також зазначив, що на земельну ділянку ОСОБА_5 під час цієї події, він не заходив, жодного лома із собою не мав.

Позовні вимоги за цивільним позовом не визнав, вважає такі безпідставними.

Захисник обвинуваченого зазначила, що вона не погоджується з позицією прокурора, вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і вина ОСОБА_3 стороною обвинувачення не доведена. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що конфлікт мав місце на земельній ділянці потерпілого та що між обвинуваченим і потерпілим існували неприязні відносини, і кримінальне правопорушення вчинено із прямим умислом. Органом досудового розслідування не встановлено, чи дійсно був лом про який говорить потерпілий, і якщо так, то де він подівся після події. Огляд місця події не проводився. Звертає увагу на те, що потерпілий звернувся до органу поліції, тільки після того, як із заявою звернувся ОСОБА_3 .

Вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 могли бути заподіяні ним внаслідок падіння та удару до тупого предмету, що не заперечив судовий експерт під час його допиту в судовому засіданні, щодо роз`яснення наданого ним висновку від 23.12.2022 №161.

Також вважає, що в даному випадку могло мати місце перевищення меж необхідної оборони зі сторони обвинуваченого, оскільки, як зазначив обвинувачений, він не наносив ударів потерпілому, а навпаки оборонявся.

Цивільний позов просила залишити без розгляду.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_5 та одночасно цивільного позивача, який суду показав, що проживає в АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_3 є його сусідом, а саме живе через одну хату від нього, а також являється його зятем. Конфліктні відносини із обвинуваченим у нього почалися з літа 2022 року. Все почалося з того, що обвинувачений обробляв у його першого сусіда, який тривалий час перебував за кордоном земельні ділянки, а саме косив траву. Коли сусід повернувся, то він самостійно почав обробляти свої земельні ділянки, однак попросив його допомогти з сіном, так як в нього є сінозбирач та коні. Він допоміг йому з сінокосом, а саме допоміг обробити 50 соток землі. Після цього, сусід попросив його допомогти покосити ще земельну ділянку його сестри, яку як виявилося, раніше обробляв ОСОБА_3 , однак він про це не знав. Вони домовились із сусідом про те, що останній віддасть йому сіно із земельної ділянки сестри, а він за це збере йому сіно на інших земельних ділянках. Після того, як він покосив сіно, приблизно через два тижні, коли його коні зайшли в присадибну ділянку обвинуваченого, останній зателефонував йому та почав ображати його, а коли він забирав коні додому, то обвинувачений погрожував йому. Тому він з батьком вирішили відгородити свої земельні ділянки від земельних ділянок обвинуваченого. Однак, коли вони побили стовпи щоб була дорога, то обвинувачений періодично викидав їх.

Одного дня, точної дати не пам`ятає, в нього гостював ОСОБА_12 , з яким біля 21.00-22.00 год вони пішли закрити ворота на земельну ділянку, де він проживає та яка належить його матері. Вказані ворота відділяли земельну ділянку від дороги та служили в`їздом з дороги на присадибну ділянку. Не дійшовши до воріт приблизно 20 м., він побачив трактор, який зупинився біля воріт, та з нього вийшов ОСОБА_3 , який щось пробурмотів та забіг через відчинені ворота до нього на його присадибну ділянку. Підійшовши до нього, ОСОБА_16 почав кричати «бачиш в мене лом, зараз я тобі дам, я тобі покажу». ОСОБА_16 почав замахуватися до нього, однак він думав, що обвинувачений просто лякає його, тому намагався ухилятися, проте ОСОБА_16 вдарив його цим ломом, по правому плечу, після чого лом зіскользнув, і удар прийшовся ще по кисті руки. Можливо був іще один удар, однак він не пам`ятає. Після цього він вирішив забрати у ОСОБА_3 лом. Він схопив його за одяг і вони впали на землю. Чи тримав ОСОБА_16 лом в цей час в руках він не пам`ятає, однак коли вони впали на землю, між ними тривала боротьба і він наносив ОСОБА_3 удари кулаком. Також він не знає, чим ОСОБА_3 продовжував наносити йому удари, ломом чи рукою. На землі вони боролися близько 10-20 секунд. Після того, як він відчув, що ОСОБА_17 не чинить йому супротив та не несе загрози, він встав та відійшовши кілька кроків назад, і сказав останньому щоб він вставав із землі. Тоді ОСОБА_18 встав та почав тікати. Відбігши близько 10 м. та не добігши при цьому до воріт, він зупинився тримаючи щось в руці, напевно той самий лом, та сказав йому, що застрелить його. Після цих слів, він побіг за обвинуваченим. Зробивши кілька кроків та не виходячи при цьому на дорогу, він перестав бігти, оскільки ОСОБА_16 втік до трактора та заліз в нього, після чого поїхав в сторону свого дому. Проїхавши близько 40 м., ОСОБА_16 знову розвернувся та поїхав до того місця де стояв раніше, після чого зупинився нижче на 10 м біля земельної ділянки своєї дружини.

Оскільки обличчя ОСОБА_3 було в крові, він разом з своєю мамою, батьком та ОСОБА_15 підходили до трактора та цікавилися чи все добре з ОСОБА_3 . В цей час під`їхав брат обвинуваченого ОСОБА_19 з сином ОСОБА_20 , після чого обвинувачений вийшов з трактора та сказав їм сідати в машину і вони поїхали в сторону Верховини.

Пізніше вечером він чув, що біля трактора зупинявся автомобіль, та були якісь люди, однак хто саме він не знає.

На наступний день він пішов до поліції, де йому повідомили, що на нього є заява від ОСОБА_3 , та він також написав заяву. До лікарні він звернувся після того як був у поліції.

- показами свідка, ОСОБА_13 , який суду показав, що він проживає в АДРЕСА_1 та являється батьком потерпілого ОСОБА_5 . Одного разу (точної дати не пям`ятає) до них прийшов ОСОБА_12 , щоб будити м`ясо. Ввечері, коли він з дружиною знаходилися вдома, до хати забіг ОСОБА_21 та сказав, що ОСОБА_16 б`ється із його сином ОСОБА_5 і ОСОБА_22 має лом. Тоді він побіг до них на присадибну ділянку і побачив там сина ОСОБА_23 та спитав його, де ОСОБА_16 , на що той відповів, що у тракторі. Також він показав на місце, де вони билися і він побачив на його присадибній ділянці місце, де на снігу була кров. Пізніше до трактора приїхав брат ОСОБА_24 , ОСОБА_19 з сином ОСОБА_23 і вони всі поїхали на автомобілі. Коли ОСОБА_16 виходив із трактора то він побачив, що його обличчя було в крові. Вказав, що він особисто не бачив як його син бився з ОСОБА_25 , коли він прийшов на місце події, то ОСОБА_16 був уже у тракторі, а його син на присадибній ділянці. Також син скаржився на болі в руці та казав, що то від удару ломом.

- показами свідка, ОСОБА_26 , який суду показав, що він проживає в АДРЕСА_2 і потерпілий ОСОБА_5 являється рідним братом його дружини. У листопаді 2022 року о 17.00 год він гужовим транспортом приїхав до ОСОБА_5 . будити буженину. Заїхавши на присадибну ділянку ОСОБА_5 , він не закрив за собою ворота. Пізніше ввечері біля 21.00-22.00 год ОСОБА_5 спитав його чи він закрив ворота, на що він відповів, що ні, а тому він разом із ОСОБА_27 пішли закривати ці ворота. ОСОБА_28 йшов попереду, а він за ним. Через деякий час по дорозі проїхав трактор та проїхавши ворота, зупинився на відстані приблизно 4-5 м від них і з нього вийшов чоловік, який забіг на присадибну ділянку ОСОБА_5 . Він підбіг до ОСОБА_5 та сказав йому « ОСОБА_29 у мене лом, я зараз тебе цим ломом уб`ю». Оскільки він знаходився позаду ОСОБА_5 на відстані приблизно 6-8м. і на вулиці було темно, то він не бачив обличчя людини, що це говорила, однак по голосу впізнав, що то був ОСОБА_30 . Також він почув, що вони почали битися, однак він не бачив хто кого першим вдарив та як саме, лома він також не бачив. До них він також не наближався, а знаходився на відстані. Бійка тривала кілька секунд, дальше жодних криків, шуму, погроз він не чув. Потім його покликав ОСОБА_11 , та коли він підійшов до нього, то останній скаржився на болі в руці і сказав, що ОСОБА_22 вдарив його. На ОСОБА_5 слідів крові він не бачив. До того моменту, як ОСОБА_28 бився із ОСОБА_25 , жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , він не бачив.

В цей час ОСОБА_16 вже був у тракторі, що був заведений та поїхав додому. Однак на півдороги він розвернувся та зупинився трохи нижче того місця, де трактор був раніше. В той час коли трактор розвертався, то він побіг до хати, та сказав татові і матері ОСОБА_10 , щоб вони збиралися, оскільки ОСОБА_23 б`ється з ОСОБА_31 . Коли вони прийшли до трактора, то в цей час над`їхав автомобіль УАЗ, в якому був брат ОСОБА_32 , ОСОБА_19 з сином. Біля трактора вони про щось спілкувалися, однак так як він був далеко на присадибній ділянці приблизно на відстані 40-50 м, то він не чув розмови та не бачив, що відбувалося біля трактора. Потім він пішов додому, а вони всі залишилися. На наступний день, коли їхав додому, то на земельній ділянці ОСОБА_10 , на місці де була бійка, він бачив сліди крові та шапку на снігу.

Вина ОСОБА_3 також доведена такими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:

- витягом з ЄРДР (а.с. 108), відповідно до якого 03.12.2022 до ЄРДР за № 0000093 були внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення (або таке, що готується) Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 03.12.2022 року №1746 (а.с.109), з якого вбачається, що ОСОБА_5 заявив що 02.12.2022 близько 21.00 год в АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних відносин на присадибній ділянці ОСОБА_5 його побив сусід ОСОБА_3 спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому 4 зап`ястної кістки правої руки;

- постановою про залучення потерпілим від 06.12.2022 (а.с.110), згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 03.12.2022;

- постановою про залучення речових доказів від 22.12.2022 (а.с.121-122), відповідно до якої отриману медичну документацію на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: догоспітальний клінічний протокол №432 на 1 арк.; лист про відсутність амбулаторної карти хворого на 1 арк.; два рентген знімка правого плеча №7864 та правого зап`ястя №7866 з їх описом на 1 арк.; один рентген знімок правого зап`ястя №7884 з його описом на 1 арк., залучено речовим доказом по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 03.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

- висновком експерта №161 від 23.12.2022 (а.с.113-114), відповідно до якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи у громадянина ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: закритий перелом головки IV п`ястної кістки правої кисті, забій грудної клітки із синцем та травматичним набряком м`яких тканин, синці в ділянках правого плечового суглобу, правого плеча, які спричинені не менше ніж від трьохкратної ударної дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, ноги або інший тупий предмет, коли під експертний міг бути повернутий передньою поверхнею тіла до особи, яка спричинила тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження: закритий перелом головки IV п`ястної кістки правої кисті, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він спричинив потерпілому ОСОБА_5 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого суд обґрунтовує наступним.

Так, у ході судового розгляду, судом при дослідженні наведених у вироку письмових доказів, порушень вимог ст. ст. 104, 223, КПК України не встановлено.

Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що докази, які досліджені в судовому засіданні і які покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, та такими, що у повній мірі підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Також, суд вважає, що важливе значення для вказаного кримінального провадження мають показання свідків, оскільки є логічними, взаємно доповнюють одне одного, є послідовними, відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування та перевірених судом під час судового розгляду справи.

Надані свідками показання не викликають сумнів в їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями ст.99 КПК України, документом спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Заслухані в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , суд оцінює критично, оскільки покази останніх не містять інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення. Вказані свідки прибули на місце події, коли обвинувачений вже перебував у тракторі, та не були свідками самої події. Зокрема, як зазначили вказані свідки, вони приїхали на місце події, оскільки ОСОБА_3 зателефонував до ОСОБА_35 та просив забрати його, та приїхавши на місце події, вони забрали його із кабіни трактора та повезли до медичного закладу, оскільки в останнього були тілесні ушкодження та текла кров. При цьому свідки вказали що не бачили де відбувалась бійка, та за яких обставин. На земельну ділянку ОСОБА_5 , вони не заходили. Про обставини події, їм розповів пізніше сам ОСОБА_3 .

Потерпілим ОСОБА_5 під час дослідження письмових доказів було надано суду фотознімки на яких на його думку зображено місце, де відбувалася подія, сліди крові, шапка, трактор та наявність тілесних ушкоджень у потерпілого (а.с.133-137).

Однак, суд приймаючи до уваги також доводи сторони захисту, визнає долучені потерпілим фотознімки неналежними доказами, які не можуть бути покладені судом в підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки на них відсутні дата, час та місце зйомки, що унеможливлює суд встановити їх належність до обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, чи інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Обвинувачений під час огляду фотознімків зазначив, що на фото зображена не його шапка і він не впевнений, що зображений на фото трактор також його. Фото надане потерпілим, де зображений він і на лівій руці видно синяк, не є доказом того, що такий отриманий потерпілим саме під час подій, що мали місце 02.12.2022.

Показанням обвинуваченого ОСОБА_3 щодо непричетності до скоєння злочину, суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання спростовуються показаннями потерпілого, свідків, а також письмовими доказами по кримінальному провадженню, та вважає, що такі надані з метою уникнення покарання.

Щодо позиції сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із ненаданням стороною обвинувачення доказів, які б підвереджували, що конфлікт мав місце на земельній ділянці потерпілого, між обвинуваченим і потерпілим існували неприязні відносини, у обвинуваченого був лом, та кримінальне правопорушення вчинено із прямим умислом, то така спростовується дослідженими судом доказами.

Зокрема, яка зазначив під час допиту в суді потерпілий, обвинувачений зупинив трактор на дорозі біля його земельної ділянки, та зайшовши на земельну ділянку, висловлюючись словами «бачиш в мене лом, зараз я тобі дам, я тобі покажу», вдарив цим ломом потерпілого по правому плечу, та по кисті руки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 підтвердив, що в момент коли перебував поруч із потерпілим ОСОБА_5 на його земельній ділянці, на присадибну ділянку забіг ОСОБА_3 , якого він впізнав по голосу, та який підбігши до ОСОБА_5 сказав йому «бачиш у мене лом, я зараз тебе цим ломом», після чого між ними зав`язалась бійка. Після завершення бійки, коли він підійшов до ОСОБА_5 , то останній скаржився на болі в руці і сказав, що ОСОБА_22 вдарив його.

Як зазначив потерпілий, між ним та обвинуваченим тривалий час існують конфліктні відносини з приводу земельних питань.

Вказане підтверджується і копією заяви від 28.11.2022 в правоохоронні органи, наданої самим обвинуваченим, з приводу пошкодження потерпілим огорожі на земельній ділянці його дружини.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи із потерпілим у неприязних відносинах, зупинивши керований ним трактор на проїжджій частині поруч із земельною ділянкою потерпілого, маючи на меті заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, зайшов на земельну ділянку потерпілого, де він перебував на той час, та умисно наніс потерпілому удар металевим ломом, який мав із собою, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказане виключає також обгрунтованість посилань захисника обвинуваченого на те, що в даному випадку могло мати місце перевищення меж необхідної оборони зі сторони обвинуваченого, оскільки, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, а в даному випадку мало місце посягання саме зі сторони обвинуваченого. Як зазначив потерпілий ОСОБА_5 , він наносив удари ОСОБА_3 після того, як останній наніс йому удар ломом.

Щодо посилань обвинуваченого на те, що це ОСОБА_5 разом із ОСОБА_26 наносили йому удари, то такі не спростовують факту нанесення ним ударів ОСОБА_5 . Більше того, як зазначив сам обвинувачений в судовому засіданні, він відмовився від обвинувачення щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України, з приводу нанесення останнім йому тілесних ушкоджень під час цієї ж події, яка мала місце 02.12.2022, у зв`язку із чим кримінальне провадження було закрито. Будь яких доказів щодо нанесення ОСОБА_26 02.12.2022 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , суду не надано.

Неспроможними є посилання сторони захисту на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 були заподіяні ним внаслідок падіння та удару до тупого предмету, оскільки такі спростовуються сукупністю досліджених доказів, зокрема висновком експерта, згідно якого, тілесні ушкодження могли бути спричинені не менше ніж від трьохкратної ударної дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, ноги або інший тупий предмет, коли під експертний міг бути повернутий передньою поверхнею тіла до особи, яка спричинила тілесні ушкодження, показами потерпілого ОСОБА_5 , та свідка ОСОБА_26 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що "покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами", а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2012 року народження, непрацевлаштований, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, проживає у сім`ї з середнім рівнем достатку у власному будинку. Згідно наданих обвинуваченим в ході судового розгляду виписок із медичної карти стаціонарного хворого, стан його здоров`я є задовільним, він часто хворіє, має хронічні захворювання, періодично проходить лікування у медичному закладі.

Згідно досудової доповіді від 01.03.2023, зробленої Верховинським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його вік та стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію прокурора, який просив визнати обвинуваченого винним та призначити йому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції статті, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання у виді обмеження волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд не вбачає.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.

Так, згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, потерпілим та одночасно цивільним позивачем ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 8700 грн., яка складає суму коштів витрачених на лікування в розмірі 700,00 грн та 8000 грн неотриманих ним доходів, а також моральної шкоди в розмірі 20000 грн, а всього 28700 грн.

Протиправність дій обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною ним шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.

При визначенні розміру матеріальної шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_5 суд приймає до уваги надані позивачем документи, а саме призначення лікаря невролога від 19.01.2023 щодо придбання ліків для лікування травми правого плеча та правої руки отриманої 02.12.2022 внаслідок побиття відомою особою, та товарний чек відповідно до якого вартість ліків призначених лікарем, склала 776,30 грн.

Разом з тим, вимоги позивача у стягненні з відповідача 8000 грн неотриманих ним доходів, які він міг би отримати внаслідок виконання роботи з підковування коней не підтверджені жодними доказами, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Таким чином, суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 700,00 гривень.

Щодо моральної шкоди, то така обгрунтована потерпілим душевними хвилюваннями, які він пережив внаслідок того, що не міг виконувати свою фізичну роль господаря та виконувати роботу по господарству, що порушило звичний ритм його життя та життя його сім`ї, побиття його обвинуваченим, який крім того являється його зятем, що завдало йому глибокої образи та страждань.

Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань, істотність зміни його способу життя, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення цивільного позову в цій частині шляхом стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого 6000,00 грн, в якості відшкодування моральної шкоди, і що саме такий розмір є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 700,00грн матеріальної шкоди, та 6000,00грн моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

-догоспітальний клінічний протокол №432 на 1 арк.; лист про відсутність амбулаторної карти хворого на 1 арк.; два рентген знімка правого плеча №7864 та правого зап`ястя №7866 з їх описом на 1 арк.; один рентген знімок правого зап`ястя №7884 з його описом на 1 арк., - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_36