Єдиний унікальний номер 341/1930/24
Номер провадження 1-в/341/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області подання начальника сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області про звільнення від призначеного покарання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у с т а н о в и в :

24.09.2020 вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відповідно до якого викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового Кодексу України, для цілей адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що відповідно до підпункту 169.1.1, пункту 169.1, ст. 169, розділу ІV Податкового Кодексу України, дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2018, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1700,0 гривні.

05.04.2018 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна, та своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1400,00 гривень. На момент вчинення правопорушення сума викраденого не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні представник Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області подання підтримала з підстав, викладених у ньому.

Прокурор не заперечував щодо задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, оскільки 09.08.2024 набули чинність зміни до Закону щодо підвищення порогу кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно яких викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більш як два неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Враховуючи, що сума викраденого ОСОБА_5 майна у вказаному кримінальному провадженні становить менше, ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, а отже ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного судом покарання в цій частині.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2020 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 27.10.2020.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,0 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2020 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна, своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1400,00 гривень, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зважаючи на те, що вартість викраденого засудженим майна становила 1400 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 (два) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за частиною 2 статті 185 КК України відповідно до частини 2 статті 74 КК України.

Однак, ОСОБА_5 слід вважати засудженим вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2020 року за частиною 1 статті 357 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст .ст. 537, 539 КПК України, суд-

постановив:

Подання задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 в частині призначеного покарання за частиною 2 статті 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 вважати засудженим за частиною 1 статті 357 КК України із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6