ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1481/24 Справа № 202/5425/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000283, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 вересня 2024 року включно, без визначення застави.
Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також про наявність підстави вважати, що ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливу на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, є обґрунтованими і на теперішній час не зменшились та виправдовують необхідність продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я осіб, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати заставу. Також, не встановлено підстав для передачі підозрюваного на поруки депутату Верхньодніпровської міської ради, оскільки відсутні беззастережні підстави вважати, що останній забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на необґрунтованість пред`явленої підозри, недоведеність заявлених ризиків, оскільки ОСОБА_6 є військовослужбовцем та без дозволу керівництва не міг залишати частину, окрім того органом досудового розслідування проведені усі первісні слідчі дії під час яких вилучені усі речі, які мають істотне значення, у зв`язку з чим ризики переховування та знищення, спотворення речових доказів є нівельованими.
Зазначає, що суддя жодним чином не мотивував рішення в частині неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави а також особистої поруки, оскільки посилання на те, що депутат Верхньодніпровської ради, не зможе виконувати покладені на нього обов`язки, нічим не обґрунтовані.
Крім цього вказує, що суддею взагалі не було встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та суддя обмежився лише загальними фразами.
Зауважує, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем та проходить військову службу, однак до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в установі виконання покарань замість гауптвахти.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати з мотивів, наведених у скарзі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №000099 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження (з урахуванням об`єднання) повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України.
24 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 03 жовтня 2024 року.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованісті підозри» та усталену практику Європейськогосуду зправ людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначеноу рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 20.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; протоколом огляду від 22.01.2024, веб-сторінки Reibert, де виявлено нікнейм Батько Махно, на якій розміщені оголошення з продажу вогнепальної зброї, боєприпасів; протоколом про результати контролю за вчинення злочину у вигляді оперативної закупки від 06.03.2024 року; протоколами за місцем проживання ОСОБА_19 , в ході яких вилучено мобільний телефон за допомогою якого підозрюваний слідкував за потерпілими, рукописні записи їх маршруту, пістолет-кулемет, патрони, вогнепальну зброю та інше; висновками судово балістичних експертиз зброї, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетністю ОСОБА_6 до скоєного, через, що доводи захисника в цій частині є безпідставними.
А тому, доводи захисту щодо необґрунтованості підозри фактично зводяться до недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і є передчасними на даній стадії розгляду, оскільки правова оцінка фактичним обставинам справи та наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення буде надана судом під час розгляду справи по суті.
В даному випадку, пред`явлені підозри не є вочевидь безпідставними, а причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів є достатньо вірогідною для вирішення питання про продовження запобіжного заходу.
Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то враховані обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого та особливо тяжковго злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування з метою уникнення від відповідальності.
Надаючи оцінку можливості переховування, береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення від покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, а також приймається до уваги практика ЄСПЛ, а саме у справі «Ілійков проти Болгарії» заява № 33977/9, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, вмотивовано встановлені інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості незаконно впливати на свідків та потерпілих, знищення, пошкодження будь-яких речей і документів, що мають істотне значення, для встановленні обставин кримінального правопорушення.
Ствердження сторони захисту щодо нівельованості заявлених ризиків не є слушними з огляду на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 03 жовтня 2024 року, так як органом досудового розслідування проводяться слідчі розшукові дії щодо встановлення виконавця злочину, а також заходи щодо встановлення додаткових свідків та очевидців події, крім того необхідно отримати висновки вибухово-технічної, судово-трасологічної експертиз, провести психіатричну експертизу підозрюваного.
Доводи захисника, про те, що ОСОБА_6 проходить військову службу, тому перебуваючи у військовій частині під контролем командування, може дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків не є слушними, оскільки інкриміновані злочини вчинені останнім в період несення служби, що не послугувало для підозрюваного стримуючим фактором.
Окрім того, перебуваючи у військовій частині на службі ОСОБА_6 буде мати доступ до зброї, тому враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу зброї, окрім того він посягався на життя та здоров`я потерпілих використовуючи вибуховий пристрій, перебування підозрюваного у частині, маючи доступ до зброї, навпаки може збільшувати встановлені ризики.
Звертається увага, що порядок поміщення осіб та визначення установ виконання покарання, визначається під час виконання судового рішення, тому доводи захисника щодо непоміщення ОСОБА_6 на гауптвахту є неприйнятними.
Також, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 об`єктивно може мати змогу здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, які надають викривальні покази стосовно останнього, враховуючи, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, беручи до уваги, що свідки та потерпілі не допитані в суді, вказаний ризик існує та вагомим.
Про вагомість вказаного ризику свідчить і характер, спосіб вчинення інкримінованих злочинів, а саме з застосуванням засобів відстеження переміщення потерпілих, конспірації та вибухового пристрою.
Доводи захисника щодо відсутності судимості у підозрюваного та наявності місця проживання, та утриманців, проходження ним військової служби, самі по собі не можуть бути самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жодним чином не спростовують встановлених ризиків, та не слугували стримуючим фактором для ОСОБА_6 під час вчинення злочинів.
Звертається увага на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я потерпілих, слідчий суддя не визначаючи заставу діяв відповідно до зазначених вимог закону, через що апеляційні доводи сторони захисту щодо не визначення застави є безпідставними.
Запобіжний захід у вигляді взяття на поруки чи особистого зобов`язання, з огляду на тяжкість та характер і обставини скоєних злочинів не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього на даній стадії розгляду, оскільки наведені відомості про особу підозрюваного не містять виняткових даних його активної громадської та соціальної довіри та позиції.
Крім того, саме за місцем проживання у підозрюваного в ході обшуку було виявлено та вилучено, знаряддя вчинення злочинів, а саме вогнепальну зброю, патрони та інше, тому враховуючи, що ОСОБА_6 легального джерела доходу не має, існує висока ймовірність у подальшому налагодженню комунікації зі збуту зброї. Тому, об`єктивно поручитель не може мати змогу здійснювати контроль за місцем проживання підозрюваного з метою попередження встановлених ризиків та дотримання його процесуальної поведінки. Звертається увага також на те, що у заяві про взяття на поруки не вказано, яким саме чином поручитель зобов`язується забезпечити належну поведінку підозрюваного, у яких саме відносинах з останнім він перебуває, на протязі якого часу вони знайомі.
Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000283, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4