Справа № 333/5614/23
Провадження № 1-кс/333/2168/23
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого та постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою, в якій просить визнати протиправну бездіяльність старшого групи слідчих другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі ним заяви про скоєння кримінального злочину; скасувати постанову слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 27.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року, як таку, що прийнята з порушеннями норм чинного законодавства та є незаконною.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 12.05.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, за фактом того, що до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі надійшла ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2023 року у справі № 333/3355/23, якою зобов`язано службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 07.04.2023 року щодо завдання йому побоїв військовослужбовцями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що мало місце 29.03.2023 року.

26.06.2023 року адвокатом ОСОБА_3 , яка є представником ОСОБА_4 , було додатково надано клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року.

27.06.2023 року представник ОСОБА_3 отримала постанову за підписом слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 , згідно з якою ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року, з ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

Рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вищезазначеному досудовому провадженні, в постанові слідчий обґрунтовує тим, що:

- обставини викладені у зверненні ОСОБА_4 від 07.04.2024 року є предметом дослідження та перевірки у кримінальному провадженні № 0000038 від 29.03.2023 року з метою встановлення всіх обставин вчинення вчиненого кримінального правопорушення фактом замаху на вбивство військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 , у скоєні якого підозрюваний є ОСОБА_4 ;

- проаналізувавши матеріали кримінального провадження № 0000194 від 12.05.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, встановлено, що конфлікт між військовослужбовцями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження, виник на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту під час вживання алкогольних напоїв та ніяким чином не пов`язаний з порушенням статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями під час проходження служби.

Вищезазначені обґрунтування слідчого в постанові, на думку захисника, не відповідають дійсності. В матеріалах кримінального провадження № 0000038 від 29.03.2023 року, точно встановлено наступне:

- ОСОБА_4 був тверезий, спав. А ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вживали алкоголь, розбудили ОСОБА_4 . Коли він вийшов на ганок, то ОСОБА_6 і ОСОБА_7 напали на нього, почали душити;

- ОСОБА_4 (інвалід 3 групи з дитинства уроджена астма) пішов добровольцем в ЗСУ у лютому 2022 року. За станом здоров`я був переведений до нинішнього підрозділу (медпункту) саме в наслідок проблем зі здоров`ям.

В ухвалі Новомиколаївського районного суду Запорізької області за розглядом клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 31.03.2023 року, справа № 322/342/23, слідчий суддя зазначив:

«стороною обвинувачення, доводами клопотання, доданими документами, а також в судовому засідлані не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України). Наявні у матеріалах докази вказують лише на обґрунтовану підозру у нанесенні ОСОБА_4 тілесного ушкодження потерпілому, однак кваліфікація цих дій може бути різною…. Хоча слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не вирішує питання щодо остаточної кваліфікації і вини особи, підозра у вчиненні кримінального правопорушення має бути обґрунтованою, а не формальною…».

В цьому ж судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 вважав що у ситуації, яка трапилася він захищався від нападу двох осіб….допускав наданні йому колегами негативні характеристики в допитах…могло бути зроблено під тиском командира ( ОСОБА_8 ), зокрема через певну бездіяльність якого (вживання військовослужбовцями у підрозділі алкоголю, і відсутність належного реагування) як він вважав, і сталася ця ситуація.

ОСОБА_4 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, ні під час служби, ні під час цивільного життя.

Слідчій суддя відмовив в задоволені клопотання тримання під вартою та застосував до підозрюваного ОСОБА_4 особисте зобов`язання на два місяця, строк якого закінчився 29.05.2023 року.

Недостовірні обґрунтування слідчого в постанові про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у досудовому провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року викликають сумніви щодо проведення слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі будь-яких процесуальних дій в рамках цього досудового провадження. Складається враження, що досудове слідство проводиться формально. Це дає підстави вважати, що постанова слідчого не ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Слідчий прийняв передчасно процесуальне рішення, яке є невмотивованим та незаконним.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі, наполягає на її задоволенні, з підстав викладених у скарзі.

Службова особа другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі у судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/3355/23 від 08.05.2023 року, зобов`язано службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 07.04.2023 року щодо завдання йому побоїв військовослужбовцями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що мало місце 29.03.2023 року.

В провадженні другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі перебуває кримінальне провадження за № 0000194 від 12.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України.

До другого СВ (з дислокацією в м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі 26.06.2023 року адвокатом ОСОБА_3 , яка є представником ОСОБА_4 , було додатково надано клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року.

Згідно з постановою слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 27.06.2023 року, під час досудового розслідування встановлено, що в провадженні СВ ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000038 від 29.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Обставини викладені у зверненні ОСОБА_4 від 07.04.2024 року є предметом дослідження та перевірки у кримінальному провадженні № 0000038 від 29.03.2023 року з метою встановлення всіх обставин вчинення вчиненого кримінального правопорушення за фактом замаху на вбивство військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 , у вчиненні якого підозрюваний є ОСОБА_4 . Проаналізувавши матеріали кримінального провадження № 0000194 від 12.05.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, встановлено, що конфлікт між військовослужбовцями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження, виник на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту під час вживання алкогольних напоїв та ніяким чином не пов`язаний з порушенням статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями під час проходження служби.

Відповідно до ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною першою ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як: бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом вказаний перелік є вичерпним.

За змістом ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Враховуючи обставини та суть кримінального правопорушення за яким здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000194 від 12.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, слідчий суддя доходить висновку, що саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність або відсутність складу злочину, зокрема встановити наявність або відсутність спричиненої шкоди. При цьому слідчий суддя враховує, що жодних обґрунтувань у постанові про відмову у визнанні потерпілим, слідчим не зазначено.

Положеннями ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

За таких обставин, постанова слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 27.06.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_9 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000194 від 12.05.2023 року, підлягає скасуванню.

Проте, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора чи дізнавача під час досудового розслідування постановлення слідчим суддею ухвали про визнання бездіяльності протиправною не передбачено.

Тому, вимоги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 в частині визнання протиправною бездіяльність старшого групи слідчих другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння стосовно нього кримінального правопорушення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 55, 91, 92, 220, 303, 306, 307, 309, 370 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого та постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 27.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1