КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 27 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, встановлене під час проведення обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 17 квітня 2024 року (справа № 761/13752/24) в період з 09 год. 35 хв. 08.05.2024 до 04 год. 55 хв. 09.05.2024 у кримінальному провадженні № 0000087 від 06.10.2023, у складських та господарських приміщеннях, що розташовані на території земельних ділянок зі кадастровими номерами: :01:003:1262 та :01:003:1263, за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_10 ), а саме:

- пральні порошки з маркуванням: Persil Universal Gel;

- 90 ящиків із 270 пляшками, Persil Deep Clean - 90 ящиків із 270 пляшками, - 29 ящиків із 87 пляшками;

- відеокамера з флеш носієм (яка була розташована біля входу до складу);

- флеш носій 64 GB з відеозаписами (ракурс в`їзду на територію);

- чорнові записи на аркушах А-4 та зошити з чорновими записами.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В судове засідання представник власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання його повідомлено у встановлений законом спосіб. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власників майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України)

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06 жовтня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000087, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено,що ОСОБА_7 організував на території Чернівецької області та очолив організовану групу осіб, до складу якої залучив осіб із числа своїх знайомих: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлених на даний час осіб, які у період часу з початку 2020 року по теперішній час організували незаконне виробництво, фасування, зберігання та реалізацію через електронні засоби комерції фальсифікованої продукції із незаконним використанням відомих торговельних марок «ARIEL», «DASH», «FAIRY», «GALA», «HEAD & SHOULDERS», «LENOR», «SAFEGUARD», «TIDE». Права на вказані товари належать компанії «The Procter & Gamble Company» («Дзе Проктер енд Гембл Компані»), товарів торговельної марки «COCCOLINO», «DOMESTOS», «DOVE», «UNILEVER» права на які належать компанії «Unilever IP Holdings B.V.» («Юнілевер АйПі Холдінгз Бі.Ві», а також продукцію із маркуванням ТМ «Persil» права на яку належать компанії « ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаними діями, завдано матеріальної шкоди в особливо великому розмірі власникам зазначених знаків для товарів і послуг.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної протиправної діяльності безпосередньо причетні ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які у своїй протиправній діяльності із виготовлення, зберігання та збуту фальсифікованої продукції використовують складські приміщення, що розташовані на території земельних ділянок зі кадастровими номерами: :01:003:1262 та :01:003:1263, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:003:1262 та :01:003:1263, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_10 .

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року, 08 травня 2024 року до 04 год. 55 хв. 09 травня 2024 року проведено обшук у складських та господарських приміщень, що розташовані на території земельних ділянок зі кадастровими номерами: :01:003:1262 та :01:003:1263, за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено: пральні порошки з маркуванням: Persil Universal Gel - 90 ящиків із 270 пляшками, Persil Deep Clean - 90 ящиків із 270 пляшками, - 29 ящиків із 87 пляшками; відеокамера з флеш носієм (яка була розташована біля входу до складу); флеш носій 64 GB з відеозаписами (ракурс в`їзду на територію); чорнові записи на аркушах А-4 та зошити з чорновими записами.

Відповідно до заяви представника компанії «Henkel AG & Co. KGaA» («Хенкель»), вказана продукція із маркуванням ТМ «Persil» не є оригінальною та є фальсифікованою, проведено попередній розрахунок завданої матеріальної шкоди.

Постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_15 від 09 травня 2024 року вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

17 липня 2024 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на вилучене під час обшуку у складських та господарських приміщень, що розташовані на території земельних ділянок зі кадастровими номерами: :01:003:1262 та :01:003:1263, за адресою: АДРЕСА_1 , майно, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000087 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку, слідчий суддя дослідив матеріали додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, оскільки незастосування таких заходів може призвести до їх відчуження або знищення.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власників майна з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18

Єдиний унікальний № 761/26363/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_19

Справа № 11сс/82/5427/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК