Справа № 523/5567/17
Номер провадження:1-кп/521/111/24
У Х В А Л А

18 січня 2024 року м. Одеса

Колегія Малиновського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білоомут Московської області РФ, громадянина РФ, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.1,4,6 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В ході судового розгляду прокурором подано до суду письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор подане нею клопотання підтримала у повному обсязі та просила суд продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ще на 60 днів.

Захисник просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане прокурором клопотання, суд, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів. При цьому суд виходить з наступного.

Строк перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, який встановлений відповідною ухвалою суду спливає 04.02.2024 року.

Закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати не уявляється можливим.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох умисних особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічному позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даному етапі судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.

Обсяг обвинувачення ОСОБА_6 у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.

В судовому засіданні прокурором доведений ризик можливості обвинуваченого переховуватись від суду .

Крім того, суд бере до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають йому утримуватись під вартою, відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, громадянство іншої держави.

Судом не приймаються до уваги доводи захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки вони не обґрунтовані матеріалами кримінального провадження.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та обмеження його прав не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 183, 193,194, 196, 197, 205, 369-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, з утриманням його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», тобто до 17.03.2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, направити копію ухвали до в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3