Справа № 638/8192/24
Провадження №1-кп/638/1522/24

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000339 від 12.03.2024у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у селищі Кам`янка, Ізюмського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, який обіймає посаду гранатометник 6-ї роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 в вересні 2023 року, у невстановлені в ході досудового розслідування та судового провадження дату та час, перебуваючи за місцем мешкання, де в період окупації Ізюмського району, Харківської області, дислокувалися військові РФ, на околиці АДРЕСА_1 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, незаконно придбав, шляхом знахідки : бойову нарізну вогнепальну зброю-автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45х39 АК), 1986 року виготовлення, придатний для здійснення пострілів; 2 зв`язки та 3 мішечки в яких перебували вибухові речовини метальної дії-нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох, які є здатними до вибухового перетворення шляхом швидкого згорання при знаходженні їх в замкнутому просторі, які привласнив, незаконно переніс та в подальшому почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

У подальшому, 11 березня 2024 року в період часу з 15 години 37 хвилин по 16 годину 20 хвилину, в ході проведення огляду місця події на території домоволодіння АДРЕСА_1 , співробітники поліції в присутності понятих, виявили та вилучили у підсудного ОСОБА_3 вищезазначену вогнепальну зброю та вибухові речовини, які він незаконно придбав, носив та зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, він у вересні 2023 року, у дату та час, які не пам`ятає, на околиці АДРЕСА_1 , знайшов артилерійський порох та автомат системи Калашникова, які залишили війська РФ під час окупації, при цьому усвідомлюючи, що це є вибухові речовини і вогнепальна зброя, та не маючи відповідного дозволу на поводження з ними, переніс до місця свого мешкання на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою використання у побуті. 11.03.2024 під час проведення огляду, за місце його мешкання співробітниками поліції в присутності понятих, були виявлені та вилучені зазначені вибухові речовини та вогнепальна зброя, які він незаконно зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу, про що було складено відповідний протокол. Він розумів, що придбаний порох є вибуховими речовинами, а автомат системи Калашникова, є вогнепальною зброєю, які він зберігав незаконно, без відповідного дозволу. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному та шкодує.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 263 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше судимим не був, кримінальні правопорушення не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та учасником бойових дій, так як безпосередньо бере участь у виконанні бойових завдань по захисту Держави Україна, має постійне місце мешкання, міцні сімейні та соціальні зв`язки, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається : щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настало.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 263 ч. 1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності підсудного, похилий він підсудного, наявність постійного місця військової служби та мешкання, міцних соціальних і сімейних зв`язків, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало, зважаючи на те, що протиправні діяння підсудного ОСОБА_3 були зумовлені вказаними обставинами та не носили систематичний характер, суд вважає що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, застосовуючи до підсудного ОСОБА_3 приписи ст. 76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі приписів ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, вважає за необхідне покласти обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_3 призначеного покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини НОМЕР_1 , в якій підсудний проходить військову службу.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 на час судового провадження не обирався.

При проведенні судово-вибухотехнічної та судово-балістичної експертиз, експертами державної спеціалізованої установи Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в загальній сумі 4543 гривни 76 копійок, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази, які перебувають на відповідальному зберіганні у уповноваженої особи військової частині НОМЕР_2 та камері схову речових доказів ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, а саме, відповідно : вибухові речовини-нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох; автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45х39 АК), - підлягають залишенню на зберіганні в військовій частині НОМЕР_2 та камері схову речових доказів ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, в порядку передбаченому Постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиленням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_3 , на час проходження ним військової служби, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 , на час судового розгляду, не обирався.

Стягнути зОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 4543 гривни 76 копійок.

Речові докази, які перебувають на відповідальному зберіганні у уповноваженої особи військової частині НОМЕР_2 та камері схову речових доказів ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, а саме, відповідно : вибухові речовини-нітроцелюлозний (бездимний) двохосновний порох; автомат системи Калашникова «АК-74» калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45х39 АК), - підлягають залишенню на зберіганні в військовій частині НОМЕР_2 та камері схову речових доказів ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, в порядку передбаченому Постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиленням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1