печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ОСОБА_8

28 серпня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної полції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001699 від 12.09.2023,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2024 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної полції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001699 від 12.09.2023.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 18.07.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 було проведено обшук в автомобілі Toyota Land Cruiser 150 д.н.з. НОМЕР_1 .

Адвокат зазначає, що в ході проведеного обшуку, згідно протоколу про проведення обшуку від 18.07.2024 року, не було виявлено речей та предметів, які становлять значення в рамках зазначеного кримінального провадження.

Самим протоколом обшуку встановлено, що під час проведення обшуку тимчасово вилучено автомобіль Toyota Land Cruiser 150 д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього. Примірник протоколу про проведення обшуку володільцю (або власнику) не надавався. Окремий протокол про тимчасове вилучення майна не складався. Акт про залишення автомобіля на штраф-майданчику чи спеціальній установі - не складено, а якщо і складався, то примірник не надавався ані власнику, ані володільцю.

Враховуючи той факт, що вилучення вищевказаних предметів не передбачено ухвалою слідчого судді, то дане майно має статус тимчасово вилученого. З клопотанням про арешт майна сторона обвинувачення, у встановлений КПК України 48-годинний строк, до суду не зверталась.

Таким чином, адвокат просить суд зобов`язати уповноважених осіб, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001699 від 12.09.2023 року, негайно повернути ОСОБА_4 належне їй майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 18 червня 2024 року, а саме: автомобіль марки Toyota Land Cruiser 150 д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього.

Адвокат в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Разом з цим, адвокат подав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги підтримав.

Слідчий у судове засідання подав письмові заперечення, в яких зазначив, що після проведення обшуку, 20.07.2024 засобами поштового зв`язку направив до суду клопотання про арешт Toyota Land Cruiser 150 д.н.з. НОМЕР_1 .

06.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт на вилучене майно в ході обшуку, а саме: Toyota Land Cruiser 150 д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, слідчий просив відмовити в задоволенні скарги та розглядати без його участі.

Прокурор у судове в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги не повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001699 від 12.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2024 у справі №757/29619/24-к було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , який на праві власності належать ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а також відшукання та вилучення наступного: чорнових записів, блокнотів, зошитів, які містять відомості щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження; свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, посвідчень водіїв, дипломів про освіту та будь-яких інших документів та бланків державних установ, організацій, а також приватних установ та організацій, які мають видимі ознаки підробки чи не стосуються особи, в якої вони виявлені;документів, виданих поштовими операторами щодо відправлених та отриманих посилок за 2022-2024 роки; документів, які стосуються відкриття банківських рахунків, їхнього обслуговування, операцій, платіжних доручень, квитанцій та чеків про оплату товарів та послуг, поповнення та зняття грошових коштів;банківських карток;електронних засобів передачі даних (мобільних телефонів, ноутбуків, ПК, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків, відеореєстраторів тощо) з усіма комплектуючими до них, у тому числі SIM-карток, зарядних пристроїв та карт пам`яті, на яких міститься інформація щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження; інших документів, які свідчать про протиправну діяльність чи отримання неправомірних доходів за її ведення, а також тих, які не стосуються особи, в якої вони виявлені;печаток, штампів, кліше, відтисків, заготовок тощо, які використовуються для виготовлення підроблених документів, а також інших частин, комплектуючих, речовин тощо, які використовуються для створення підроблених документів, бланків тощо; електронного та механічного обладнання, принтерів, ксероксів, багатофункціональних пристроїв, станків, які використовуються для підроблених документів, бланків тощо; речей і документів, які свідчать про співпрацю чи взаємозв`язок із рф.

18.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2024, було проведено обшук транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_6 , за результатами якого вилучено зазначений автомобіль та ключ із пультом «Star Line» до нього, дозвіл на вилучення яких не надавався.

06.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2024 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку 18.07.2024 транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , з забороною користування, розпорядження та відчуження, а саме на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , який згідно відомостей з інформаційної підсистеми МВС належить ОСОБА_4 та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на транспортні засоби (регіональним та територіальним сервісним центрам МВС України), іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного транспортного засобу, крім як накладення арешту, разом із ключем «Star Line» до транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , в рамках кримінального провадження № 0001699.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши обставини даної скарги, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки 06.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/33130/24-к було накладено арешт на вилучений транспортний засіб Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відтак, станом на день розгляду скарги вбачається, що майно на поверненні якого наполягає адвокат, немає статусу тимчасово вилученого, а тому вимоги адвоката є необґрунтованими та належним чином недоведеними.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної полції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001699 від 12.09.2023, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8