ЄУН справи: 336/7536/23
Номер провадження: 1-кп/336/528/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження №№ 0000832 від 09.05.2023, 0000247 від 12.02.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синегорік Магаданської області російської федерації, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 27.02.2023,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року, у період часу з 18-00 год. по 18-30 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою його реалізації, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, який введений в Україні на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, упевнившись у тому, що потерпілий за ним не спостерігає та його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, перебуваючи неподалік ЗГТ «Заводська» по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, викрав сумку чорного кольору (яка матеріальної цінності не представляє), яка належить ОСОБА_6 та в якій знаходились наступні речі:

- дві банківські картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), які матеріальної цінності не представляють; паспорт громадянина України на анкетні дані потерпілого, який матеріальної цінності не представляють;

- військовий квиток на анкетні дані потерпілого, який матеріальної цінності не представляє;

- водійське посвідчення на анкетні дані потерпілого, яке матеріальної цінності не представляє;

- посвідчення КП «Мрія» на анкетні дані потерпілого, яке матеріальної цінності не представляє;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Чері Амулет» в кузові чорного кольору (реєстраційний номер НОМЕР_5 ), яке матеріальної цінності не представляє;

- дві зв`язки ключів від автомобіля та квартири, які матеріальної цінності не представляють;

- мобільний телефон, в корпусі чорного кольору, марки «Motorola» моделі «е20» imeil: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 ;

- налобний ліхтарик чорного кольору, який матеріальної цінності не представляє;

- гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності не представляє.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2736 гривень 41 копійку.

Крім того, 12.02.2024, приблизно о 16 годині 55 хвилині, під час дії воєнного стану, який введений в Україні на підставі указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовжений на підставі указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля паркану будинку АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться непоміченими, таємно, за допомогою власної фізичної сили, переліз через паркан вказаного домоволодіння, після чого шляхом відкриття зачинених на металевий болт вхідних дверей сараю, що знаходиться на території вказаного домоволодіння, таємно, викрав з приміщення сараю майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

- дитячий велосипед в корпусі чорного кольору з вставками білого, бірюзового та сірого кольорів, марки «Yeti», моделі «Formula Race», з діаметром колес 16 дюймів, розміром рами 23 см, вартістю 3644 гривні 10 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 того ж дня, у вищевказаний час попрямував разом з викраденим майном до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 . матеріальну шкоду на загальну суму 3644 гривні 10 копійок.

Крім того, відповідно до обвинувального акту за цим епізодом ОСОБА_4 обвинувачувався у викрадені за наведених вище обставин:

- металевої розкладушки з тканевим матрацем, який має смуги зеленого, синього помаранчевого кольорів, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- чохлу від намету зеленого кольору, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- чорної жіночої сумки, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- механічного ножного насосу фірми «TUV», моделі «GS» з маркувальним позначенням « НОМЕР_8 », який не представляє матеріальної цінності для потерпілої;

- ліхтарику в корпусі жовтого кольору за фірми «Cordless», з маркуванням «spot light 1000000», який не представляє матеріальної цінності для потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину за епізодом вчинення у вчиненні 05.05.2023 крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 визнав в повному обсязі. Надав детальні пояснення щодо часу, місця і способу вчинення злочину. Лише після набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-ІХ, заперечив вартість викраденого.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`являвся, будь-яких заяв чи клопотань не надавав, тому суд на підставі ст. 325 КПК України розглянув кримінальне провадження за його відсутності.

За вказаним епізодом за згоди учасників кримінального провадження, в силу ч. 3 ст. 349 ЦПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів, що впливають на долю речових доказів, висновку судової товарознавчої експертизи № CE-19/108-23/7559-ТВ від 29.05.2023, інформації щодо судових витрат.

Інші докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-ІХ.

Вказаним Законом внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації злочинів чи адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Так, податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум у 2023 році (на час вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 ). для працездатної особи становить 2682 грн. на місяць, тож сума соціальної пільги також збільшилась і становить 1341 грн. (2682 грн. *50% = 1341 грн.). У 2023 році розмір податкової соціальної пільги становить 1341 грн., а отже за дрібне викрадення у 2023 році чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2682 грн., особа несе відповідальність за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вищезгаданого висновку товарознавчої експертизи вартість викраденого становить 2736, 41 грн., що є більшим ніж 2682 грн, а тому дії обвинуваченого за епізодом від 05.05.2023 слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

За епізодом від 12.02.2024 обвинувачений свою вину визнав частково. Пояснив, що того дня прийшов до ОСОБА_8 . Вони вживали спиртні напої. Потім він чомусь із сусіднього подвір`я викрав дитячий велосипед Через деякий час (приблизно за півгодини) зрозумів, що він йому не потрібний, тому вирішив віднести його назад. В цей час його побачив чоловік потерпілої. Він розуміє, що вчинив крадіжку чужого майна. Водночас заперечив вчинення крадіжки іншого майна, зазначеного в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила що 12.02.2024 була дома. У вікно побачила, що якийсь чоловік перебуває на її подвір`ї біля сараю. Вона зателефонувала в поліцію та своєму чоловікові, який перебував неподалік, на сусідній вулиці, де живе його батько. Коли приїхала поліція та її чоловік, останній побачив, як обвинувачений ставив велосипед. Потім поліція завела їх з чоловіком до будинку сусіда, де був сусід та ОСОБА_4 . В будинку сусіда перебували всі речі, що зазначені в обвинувальному акті, які в неї зберігалися в сараї. Тільки розкладушка стояла біля будинку сусіда. Потерпіла не може сказати як давно бачила ці речі, оскільки вони в неї зберігалися в сараї, однак її чоловік може сказати точніше.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він є чоловіком потерпілої. Того дня, а саме у лютому 2024 року, він перебував у будинку батька, що неподалік від його житла. Йому зателефонувала дружина та повідомила, що хтось ходить у дворі будинку. Він повернувся додому, де побачив, що сарай був відчинений, в ньому був відсутній велосипед. Викликали поліцію, потім він на задньому дворі побачив обвинуваченого, якого в подальшому затримала поліція. На його думку, між телефонним викликом дружини, до того як побачив обвинуваченого минуло 15 20 хвилин. Свідок також помітив, що із сараю зникла розкладушка. Пояснив, що раніше він не помічав, щоб щось зникало із сараю. Щодо велосипеду, пояснив, що дитині його подарував дідусь, велосипед коштував більше 3000 грн.

Зі слів потерпілої та свідка, дитячий велосипед зберігався у сараї.

Свідок ОСОБА_8 показав в судовому засіданні, що він мешкає по АДРЕСА_5 , тобто є сусідом потерпілої. Обвинуваченого погано знає, як біженця з ОСОБА_10 , який не має житла. Того дня він перебував удома. Прийшов ОСОБА_4 з горілкою, вони її вжили. Сам свідок вже був у нетверезому стані, тому далі (1,5 2 години) події не пам`ятає. Його розбудила поліція. Він побачив, що во дворі була поліція, обвинувачений, який тримав при собі велосипед. Далі вони зайшли у врем`янку, де побачили речі сусідів. Раніше цих речей у нього не було. Далі ці речі були забрані працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_11 показав, що є працівником УПП, разом із ОСОБА_12 о 16.58 год. отримали виклик. На місці побачили заявницю ОСОБА_7 разом із маленьким сином та чоловіком. Чоловік повідомив, що бачив особу з велосипедом на задньому дворі. Оглянувши, сусіднє подвір`я, вони побачили викрадені речі, у тому числі велосипед.

Свідок ОСОБА_12 , заступник командира взводі УПП, надав аналогічні показання, додавши, що потерпіла повідомила, що речі зникають протягом тижня.

Також судом досліджені надані стороною обвинувачення докази, зокрема:

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2024, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого як особу, що перебувала 12.02.2024 на території її домоволодіння (т. 1 а.с. 137-139);

-Протоколі огляду речей від 05.03.2024, за яким потерпіла ОСОБА_7 впізнала свої речі: сумочку, насос, ліхтар, чохол від намету, металевий каркас розкладушки. Також ОСОБА_7 впізнала куртку, яка була надіта 12.02.2024 на чоловіка, який проник на територію її домоволодіння (т. 1 а.с. 140-157);

-Протокол огляду від 05.03.2024, за яким потерпіла впізнала велосипед;

-Протокол огляду телефона потерпілої, відповідно до якого у пам`яті телефона виявлені фотознімки розкладушки та велосипеду (а.с. 171-172);

-Протокол огляду місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , від 12.02.2023 з додатками (а.с. 175-189);

-Постанову про визнання речовими доказами болту з двері сараю та змиву нам марлевий тампон з поверхні зовнішньої ручки для відкриття дверей сараю (т. 1 а.с. 191-192);

-Протокол обшуку від 12.02.2024 домоволодіння за адресою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , від 12.02.2023, від 12.02.2023 (т. 1 а.с. 194 219), що проведений з дозволу власника (т. 1 а.с. 190), а також ухвалу слідчого судді від 19.02.2024 щодо надання дозволу на проведення цього обшуку;

-Протокол впізнання від 12.02.2024 за участю свідка ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 225-239);

-Протокол слідчого експерименту від 27.03.2024 за участю вказаного свідка (т. 1 а.с. 230-235).

-Висновок медичного огляду, що складений 13.02.2024 о 01 год. 40 хв., відповідно до якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 10);

-Висновок судової-товарознавчої експертизи за № 192-24, за яким варість велосипеду становить 3644 гривні 10 коп. (т. 2 а.с. 20-24).

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, які визначають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вказаний принцип закріплений в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, в даному судовому провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

На переконання суду за епізодом від 12.02.2024 стороною обвинувачення лише доведено викрадення ОСОБА_4 велосипеду.

Так, відомості з протоколу огляду місця події та протоколу обшуку (з додатками) свідчать, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 (де знайдені речі), знаходиться у занедбаному стані. Доступ до приміщень цього домоволодіння можуть мати будь-які особи.

Також, як вбачається із відеозапису обшуку, поліцейський ОСОБА_11 пояснює, що зі слів пана ОСОБА_8 (свідка у кримінальному провадженні) розкладушка належить йому.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , потерпіла пояснила йому, що речі з території її домоволодіння зникають протягом тижня.

Натомість сторона обвинувачення не надала достатніх доказів того, що саме ОСОБА_4 вчинив крадіжки іншого майна потерпілої, крім велосипеду, зокрема на надано доказів того, що обвинувачений мешкав у домоволодінні ОСОБА_8 протягом тижня.

Крім того, стороною обвинувачення не визначено вартість цього майна. Водночас розмір заподіяної шкоди є суттєвою ознакою складу злочину, що відмежовує кримінально карану крадіжку від адміністративного правопорушення.

За наведеного крадіжку розкладушки, чохла від намету, жіночої сумки, механічного ножного насосу, ліхтарику, які відповідно до обвинувального акту не мають матеріальної цінності для потерпілої, слід виключити з обсягу обвинувачення.

Водночас доводи ОСОБА_4 про те, що він повернув велосипед, не мають значення для правильності кваліфікації його дій як крадіжки.

Так, крадіжка визнається закінченою з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

Обвинувачений мав реальну можливість розпорядитися викраденим велосипедом, адже з його слів він перебував його розпорядженні близько 30 хвилин, що узгоджується із поясненнями свідка ОСОБА_9 , який показав суду, що між телефонним викликом його дружини та моментом, коли він побачив обвинуваченого з велосипедом, минуло приблизно 15-20 хвилин.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує так:

-за епізодом від 05.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

-за епізодом від 12.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, є визнання вини за епізодом від 05.05.2023 та часткове за епізодом від 12.02.2024.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення ОСОБА_4 крадіжки 12.02.2024 у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з наданого стороною захисту витягу із медичної картки обвинуваченого, останній страждає на ряд розладів та хвороб, відомості про які за клопотанням ОСОБА_4 суд не розголошує (т. 1 а.с. 109).

На підставі наведеного суд враховує згадану обставину, що пом`якшує покарання, стан здоров`я обвинуваченого, водночас беручи до уваги водночас беручи до уваги обставину, що обтяжує покарання та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які закон відносить до тяжких злочині, відомості про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, не має постійного місця проживання та легального джерела доходів, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде досягнуто призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, із його реальним відбуванням.

Враховуючи, що обвинуваченому на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та призначення реального покарання у виді позбавлення волі за цим вироком, суд вважає за необхідне залишити раніше обраний запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

За положеннями ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Цивільний позов не пред`являвся.

На підставі ст.ст. 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових товарознавчих експертиз у сумі 1992,56 грн.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 12 лютого 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у сумі 1992,56 грн.

Речові докази:

-куртку зеленого кольору з білою вставкою з написом «Fashion», яка зберігається у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 451, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , знявши з них арешт,

-металевий каркас розкладушки без матрацу, чохол від намету зеленого кольору, чорну жіночу сумку, механічний ножний насос фірми «TUV», моделі «GS», тканевий матрац з полосами синього, зеленого та помаранчевого кольорів, ліхтарик в корпусі жовтого кольору за написом «Cordless spot light 1000000», які зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 451, знявши арешт, повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

-диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відеозапис з нагрудних камер поліцейських, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1