Справа № 946/9448/24
Провадження № 1-кс/946/2943/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні 1 неповнолітню та 2 малолітніх дітей, працюючого водієм в ТОВ «УМ ТРАНС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.06.2000 Тарутинським районним судом за ст. 40, ч. 1 ст.140 КК України -1 рік позбавлення волі. Із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію», від відбування покарання звільнений;

- 25.10.2002 Тарутинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України -1 рік іспитового строку;

- 14.01.2003 Тарутинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України - 2 роки іспитового строку;

- 24.09.2003 Тарутинським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України приєднано 3 місяці позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Тарутинського районного суду від 14.01.2003, до відбуття 5 років 3 місяці позбавлення волі;

- 26.03.2012 Ширяївським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України - 3 роки іспитового строку;

- 07.09.2017 Біляївським районним судом за ч. 1 ст. 383 КК України -1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України - 1 рік іспитового строку;

- 15.08.2019 Любашівським районним судом за ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Біляївського районного суду від 07.09.2017 та до відбуття призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001374 від 12.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне переправлення особи через державний кордон України способом небезпечним для життя особи, яку незаконно переправляв через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в порушення Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, використовуючи транспортний засіб спеціалізований вантажний сідловий тягач для участі у міжнародному русі марки «Renault Magnum 500»,реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп марки «SCHMITZSCF 24G», реєстраційний номер НОМЕР_2 , незаконно переправляв 20.11.2024 через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 при наступних обставинах.

На початку жовтня 2024 року більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України запропонував ОСОБА_7 перетнути державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США, на що останній погодився.

Діючи відповідно домовленостей та відповідно до вимог ОСОБА_5 , 08.11.2024 ОСОБА_7 перерахував частину грошових коштів у сумі 12 500 гривень та 09.11.2024 перерахував ще частину грошових коштів у сумі 30000 гривень на картковий рахунок невстановленої в ході досудового розслідування особи в якості авансового платежу за послугу з незаконного переправлення особи через державний кордон України.

В подальшому, 20.11.2024 ОСОБА_7 перебуваючи в м. Ізмаїлі, продовжуючи виконувати вимоги ОСОБА_5 передав ще частину грошових коштів у сумі 2000 доларів США через водія рейсового автобуса « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Далі, приблизно о 15:00 ОСОБА_5 перебуваючи біля блокпосту, що розташований при в`їзді в м. Одеса отримав від водія рейсового автобуса грошові кошти у сумі 2000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_5 подзвонив ОСОБА_7 та вказав його чекати біля колишнього посту ДАІ, що розташований за с. Кирнички в напрямку дороги Одеса-Рені.

Далі, близько 18:00 години 20.11.2024, ОСОБА_5 реалізуючи свій умисел щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України, керуючи вантажним автопоїздом у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача для участі у міжнародному русі марки «Renault Magnum 500»,реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепу марки «SCHMITZSCF 24G», реєстраційний номер НОМЕР_2 під`їхав в обумовлене місце, а саме: на узбіччя автодороги Т-16-06, що розташоване в 200 м від роздоріжжя автодоріг М-14 та Т-16-6, де до нього підійшов ОСОБА_7 , котрому ОСОБА_5 сказав залізти до салону автомобіля, після чого продовжив рух автомобіля в напрямку міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України «Табаки-Мирне».

В подальшому, ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_7 щодо необхідності переміщення останнього з салону автомобіля під вантажний причеп, з метою унеможливлення викриття особи на пункті пропуску працівниками Державної прикордонної служби України, та зупинив автомобіль перед містом Болград для виконання вказаних дій.

Продовживши рух автомобіля ОСОБА_5 , прибув 20.11.2024 приблизно о 18:50 у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України «Табаки-Мирне», який розташований на автодорозі «Ізмаїл-Кишинів» на відстані 7 км від АДРЕСА_1 , та надав відомості представникам Державної прикордонної служби України та Митної служби України про перетин кордону ним одним, тим самим заявив про відсутність інших осіб у транспортному засобі.

В подальшому на вказаному пункті пропуску протиправні дії ОСОБА_5 було викрито співробітниками Державної прикордонної служби України.

21.11.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України, час фактичного затримання відповідно до протоколу затримання від 21.11.2024 20.11.2024 21 год. 43 хв.

22.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають, що є всі підстави для задоволення клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину не визнав, пояснив, що біля м. Болград висадив ОСОБА_8 , коли він заліз під причеп не бачив, думав, що він пішов.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що підозрюваний має на утриманні трьох дітей та батьків похилого віку.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001374 від 12.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

21.11.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України, час фактичного затримання відповідно до протоколу затримання від 21.11.2024 20.11.2024 21 год. 43 хв.

22.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

З клопотання слідчого та доданих матеріалів до нього вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідків, протоколом обшуку, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та іншими доказами в їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховую вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Так, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчинив інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане з незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, а також враховується, що підозрюваний неоднарозово судимий, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованими аргументи органу досудового розслідування про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, адже на даний час встановлюються свідки вказаного кримінального правопорушення та всі учасники. ОСОБА_5 будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення може вдатись до дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування, суду.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, з метою попередження можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, є необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. 6) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 20.11.2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 18.01.2025 року.

В свою чергу, відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.ч. 1,5 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.) буде забезпечувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; 4) утримуватись від спілкування із свідками кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 20.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 18.01.2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 18.01.2025 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

4) утримуватись від спілкування із свідками кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явится за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 25.11.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1