Справа № 296/9666/24
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України, у кримінальному провадженні №0000022 від 20.04.2015, -

встановив:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , відповідно до змісту якого просить обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_4 зазначає, що у провадженні слідчого відділення УСБУ в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000022, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2015 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 з 2014 року є активним учасником терористичної організації т.зв. «Донецької Народної Республіки» з позивним « ОСОБА_8 ».

З травня 2014 року по лютий 2015 року ОСОБА_7 вступив та перебував у складі незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» - угрупування ОСОБА_9 (позивний Бєс), місцем дислокації якого було АДРЕСА_1 . У вказаному незаконному формуванні ОСОБА_7 підпорядковувався ОСОБА_9 та виконував наступні функції: узгоджував дії щодо діяльності вказаної терористичної організації; незаконно позбавляв волі та утримував осіб; проводив допити громадян України, у т.ч. із застосуванням фізичного впливу; здійснював збройний опір співробітникам правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України.

Наприкінці червня 2014 року, перебуваючи у м. Горлівка ОСОБА_7 , незаконно позбавив волі і утримував наступних громадян: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Під час незаконного утримання вказаних осіб застосовував фізичне насильство до останніх.

Крім того, 25.01.2015 перебуваючи у м. Горлівка Донецької області ОСОБА_7 під час телефонної розмови із ОСОБА_9 , допитував захопленого у полон мешканця м. Дніпропетровська ОСОБА_13 , застосовуючи при цьому фізичне насильство.

16.09.2015 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

16.09.2015 слідчим слідчого відділу УСБУ в Житомирській області винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування в порядку ст.135 КПК України ОСОБА_7 викликався на 21.09.2015, 22.09.2015 та 23.09.2015, шляхом вручення повісток про виклик через батьків з метою повідомлення про підозру та проведення з останнім відповідних процесуальних дій, однак ОСОБА_7 на вказаний час та дату не з`явився.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки на даний час перебуває в розшуку (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Додатково прокурор наголосив на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначав, що підозра достатньо не обгрунтована доказами. Підозрюваний перебуває в розшуку, що з ним наразі, - не відомо.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності до матеріалів клопотання, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України.

Так, 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України, однак його не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте повідомлення про підозру отримано батьком підозрюваного ОСОБА_14 та матір`ю підозрюваного ОСОБА_15 .

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань; рапортом від 20.04.2015; посвідченням ОСОБА_7 ; протоколами за результатами проведення НСРД від 15.12.2014, 02.05.2015; 15.06.2015; протоколами огляду від 05.05.2015, 25.08.2015; протоколами допиту свідка від 20.08.2015, 19.11.2015, 17.12.2015; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2015; повідомленням про підозру від 16.09.2015.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими.

Зокрема, існує ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкоих злочинів: ч.1 ст.258-3 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої; ч.1 ст.438 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування.

Крім того, 16.09.2015постановою слідчого слідчого відділу УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 оголошено в розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .

Також слідчий суддя враховує посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як-то: продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - з огляду на викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Матеріалами клопотання встановлено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України у Донецькій області, що підтверджується дослідженими судом протоколами НСРД від 15.12.2014, від 02.05.2015, 25.06.2015, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 176, 178, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1