Справа № 645/4411/23
Провадження № 1-кс/645/1124/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

перевіривши клопотання про повернення майна у кримінальному провадженні №0001125, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про повернення майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001125 від 19.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, накладеного на рушницю в чохлі, яку упаковано до картонної коробки та опечатано біркою «НПУ» (рушницю ОГР "МЦ 21-12, 12 калібр, 1 ств., № "Д" 0711), на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова відвід 24.08.2023 року.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.08.2023 року постановлено накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0001125, виявлений та вилучений в ході огляду місця події від 19.08.2023 в період часу з 12.00 год. до 12.40 год. за адресою: АДРЕСА_1 , на 12-му поверсі, предмет схожий на рушницю в чохлі, яку упаковано до картонної коробки та опечатано біркою «НПУ».

Постановою дізнавача СД ВП № 2 ХРУП № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 31.10.2023 року кримінальне провадження №0001125 закрите, в зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Так, за результатом розгляду справи № 554/2506/22 у постанові від 15.04.2024 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформувала такі висновки : 1) висновок щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК, а саме: у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК; 2) висновок щодо застосування норм, передбачених ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК: ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тому суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці законності такого рішення, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 та ст. 309 КПК.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у цій справі кримінальне провадження закрив орган досудового розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001125, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження. Тому підстави для звернення до слідчого судді у заявника відсутні.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд доходить висновків, що клопотання про повернення майна у кримінальному провадженні, яке закрите органом досудового розслідування, не підлягає розгляду слідчим суддею, тому застосовує наслідки, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України та повертає клопотання заявнику.

Керуючись ст.ст. 100, 132, 174, 260, 304 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про повернення майна у кримінальному провадженні №0001125, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України повернути заявнику, як таке, що не підлягає розгляду слідчим суддею.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1