Провадження №: 1-кс/752/5108/24
У Х В А Л А

22 червня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва подане в рамках кримінального провадження № 0001931 від 21.06.2024 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України,клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за процесуальним керівництвом Голосіївської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001931, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з раніше знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно, з метою незаконного позбавлення волі людини, вирішили незаконно позбавити волі раніше знайомого їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 20.06.2024 приблизно о 13:30 год. ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, користуючись автомобілями марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz C-300» р.н. НОМЕР_2 , прибули за місцем проживання ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_1 , для втілення свого злочинного плану, а саме задля виявлення місцезнаходження ОСОБА_13 та незаконного позбавлення його волі.

Реалізуючи єдиний план вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, у вищезазначений день, час та місці побачили ОСОБА_13 , який підійшов до під`їзду будинку за місцем свого проживання.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, наказали ОСОБА_13 зайти в під`їзд даного будинку та піднятися до квартири АДРЕСА_2 , де він фактично проживає.

Зайшовши в приміщення квартири за місцем проживання ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, діючи спільно, за попередньою змовою, усвідомлюючи те, що їхні дії носять протиправний характер та вони не мають права позбавляти волі ОСОБА_13 , почали погрожувати останньому фізичною розправою.

Крім того, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, діючи спільно та узгоджено, умисно почали наносити хаотичні удари руками та ногами по тілу ОСОБА_13 , чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: ЗТГ, перелому 8-го ребра зліва, розриву лівої легені, лівобічного пневмотораксу.

Далі, ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, діючи згідно заздалегідь складеному плану, покинули приміщення квартири разом з ОСОБА_13 з погрозами застосування повторного насильства, позбавивши останнього можливості обирати за своєю волею своє місцезнаходження та фактично обмежуючи його свободу переміщення.

Після чого, вони помістили ОСОБА_13 проти його волі до автомобілю марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , та рушили з місця, чим вчинили незаконне позбавлення волі потерпілого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 20.06.2024 приблизно о 14:00 год., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з раніше знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинили відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, в умовах воєнного стану, а саме мобільним телефоном марки «Iphone 12 Pro», який належить потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 20.06.2024 приблизно о 14:00 год., ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 огли, перебували за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В момент перебування в приміщенні зазначеної квартири, в ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 огли, виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, в умовах дії воєнного стану, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 огли, перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири, діючи за попередньо погодженим планом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , шляхом ривка вихватив з рук ОСОБА_16 барсетку, в якій перебував мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» приблизною вартістю 15000 грн.

Після вказаного, ОСОБА_10 огли, дістав з барсетки мобільний телефон та почав вимагати в ОСОБА_17 від нього. На неодноразові заклики ОСОБА_16 повернути йому назад вказаний телефон, ОСОБА_10 огли ніяк не реагував та висловлював в його бік разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 погрози застосування фізичного насильства. На відмову ОСОБА_16 надати пароль від його особистого телефону, яким відкрито заволодів ОСОБА_10 огли за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , останні почали наносити численні, хаотичні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_16 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді: ЗТГ, перелому 8-го ребра зліва, розриву лівої легені, лівобічного пневмотораксу.

В подальшому, ОСОБА_10 огли заховав мобільний телефон ОСОБА_16 до карману своїх штанів та разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 покинув приміщення даної квартири, завдавши ОСОБА_16 матеріального збитку на суму 15000 грн.

21.06.2024 ОСОБА_5 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

21.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України та ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , на думку слідчого підтверджується зібраними в кримінальному проваджені доказами, а саме протоколом допиту потерпілого, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого, протокол допиту свідка, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка, довідкою КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» та іншими доказами в своїй сукупності.

Слідчий клопоче про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та відповідальність, яку останній може понести за вчинене кримінальне правопорушення, в разі обрання іншого запобіжного заходу у подальшому переховуватиметься від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки предмет вчинення злочину на даний момент не знайдений, слід вважати, що підозрюваний може в подальшому знищити його; також, слід вважати, що підозрюваний в подальшому може незаконно впливати на потерпілого та свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; також є достатні підстави вважати, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній на теперішній момент обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності та злочину проти волі, честі та гідності особи. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, проте в оточенні підозрюваного вказані особи, які б могли бути поручителями відсутні. Крім того, до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину власності та злочину проти волі, честі та гідності особи, немає постійного місця реєстрації на території України. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на необґрунтованість клопотання. Зазначив, що наявні 2 витяги з ЄРДР та датою внесення № 0001391 від 21.06.2024 о 01:50:23. Так. В одному витязі вказано, що «19.06.2024 о 14-00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлена особа чоловічої статі спричинили тілесні ушкодження Ведат Австару…» і вказані дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України. У другому витязі з таким же самим ЄРДР та датою і часом внесення вже зазначаються інші обставини: «19.06.2024 о 14-00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_9 за попередньою змовою незаконно позбавили волі ОСОБА_20 , супроводжуючи заподіяння йому фізичних страждань». При йому в заяві про вчинення злочину, яка зареєстрована 20.06.2024 потерпілий вказав, що 20.06.2024 о 13-30 год. за адресою: АДРЕСА_3 , невідомі особи чоловічої статі спричинили тілесні ушкодження. Тобто ніяких прізвищ не вказував, про викрадення телефону, коштів теж не повідомляв, про позбавлення його волі чи викрадення - теж не заявляв. Більше того, в протоколі першого допиту потерпілого вказано, що його допит було розпочато 21.06.2024 о 02-00 год. у вказаному допиті потерпілий не зазначав жодних прізвищ так званих «підозрюваних». І лише в ході додаткового допиту, який розпочато о 08-10 год. потерпілий зазначив прізвища підозрюваних. Натомість, відомості в ЄРДР з прізвищем підозрюваних були вже вказані 01:50:23, тобто до безпосереднього допиту потерпілого. Правоохоронний орган самостійно до дачі показань потерпілим склав фабулу про додаткові обставини. Які не повідомлялись потерпілим, зокрема щодо викрадення потерпілого та щодо грабежу з телефоном. Підозра «обґрунтовується» показами потерпілого та свідка- друга потерпілого, який не заявляв про побиття чи викрадення його друга. Покази свідка і потерпілого різняться, потерпілий каже, що сам відкрив двері, свідок, що потерпілого силоміць посадили в авто. Щодо грабежу не надано документів на телефон, його марка, модель, та вартість не відомі. Вважає, що з огляду на показання свідка - друга потерпілого, який казав, що мова йшла про необхідність повернення коштів потерпілим його знайомому, то про грабіж не може йти мова, максимум самоправство (ст. 356 КК України). Лише тяжкість інкримінованого злочину не є безумовною підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ризики відсутні. Підозрюваний має постійне місце проживання, має тісні соціальні зв`язки, працює не офіційно, має періодичні заробітки. Вважав, що домашній арешт у нічний час з застосуванням електронного засобу контролю, зокрема електронного браслету забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Прокурор зазначив, що подія сталась 20.06.2024, у витягу дата 19.06.2024 є технічною помилкою. В ході досудового розслідування було встановлено, що потерпілому було нанесено тілесні ушкодження, тяжкість не підтвердилась, тому була змінена кваліфікація. Щодо того, що відомості внесені за 10 хвилин до допиту потерпілого, то першочергово була отримана усна інформація, потім проводився допит.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001931 від 21.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

21.06.2024 слідчим СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії середнього та тяжкого злочинів.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинитизазначені вище злочини.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, щоОСОБА_5 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема, копії: рапортів, протоколу огляду місця події від 20.06.2024; заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколів допиту потерпілого та свідка; протоколи пред`явлення для впізнання; інші матеріали, долучені до клопотання.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дійОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильність кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду цього клопотання не вирішується, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істоте значення для справи; незаконно впливати на потерпілого і свідка.

Наявність вказаних ризиків є обґрунтованим з огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів, усвідомлюючи тяжкість покарання може ухилитись від слідства та суду, з метою уникнення відповідальності може знищити сховати, спотворити речі чи документи, що має значення для справи та незаконно впливати на свідків і потерпілого

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік та стан здоров`я підозрюваного; сімейний стан (неодружений, на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має); майновий стан (працює зі слів); раніше не судимий, відсутність підтвердження міцності соціальних зв`язків та місця проживання в Києві, відсутність реєстрації в Україні.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурором доведено наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 182 КПК України визначено, що можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Оскільки злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені із застосуванням слідчий суддя вважає за можливе не визначити підозрюваному заставу, як альтернативний вид запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 182-184, 193-194, 372 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хобі Грузія, громадянина Грузії, грузина, офіційно не працюючого,без місця реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб, а саме до 12-30 год. 19.08.2024 року

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1