У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000385, відомості про яке 07.08.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000385, відомості про яке 07.08.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, усвідомлюючи протиправність своїх дій, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України без відповідного прикордонного оформлення потягом сполученням Чоп - Загонь.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, проте не пізніше початку вересня 2024 року, шляхом використання мобільного додатку «Telegram», підшукав громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та повідомив останнього, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши попередню дату, механізм незаконного переплавлення їх через державний кордон України та розмір оплати, на що останній надав згоду.

В подальшому, 15.10.2024 в невстановлений точний час ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_7 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом використання мобільного додатку «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив останнього, що з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, йому необхідно 17.10.2024 прибути до м. Ужгород та десь поселитись в готелі.

Після чого, 17.10.2024 ОСОБА_8 , будучи залученим до проведення контролю за вчиненням злочину, приблизно о «15» год. «00» хв. прибув до м. Ужгород, після чого поселився у готель « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи там приблизно о «16» год. «00» хв. із номера мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_8 , попередньо домовившись, зателефонував ОСОБА_4 та повідомив місце свого перебування в м. Ужгород. В подальшому приблизно о 16 год. 50 хв. ОСОБА_4 на автомобілі марки Nissan днз АО0652YA приїхав за місцем перебування ОСОБА_8 , а саме до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 та за допомогою телефонного дзвінка повідомив ОСОБА_8 , що він знаходиться на паркові вищевказаного готелю, щоб він вийшов до нього. ОСОБА_8 , виконуючи вказівку ОСОБА_4 , вийшов із приміщення вказаного готелю та сів на переднє пасажирське сидіння до автомобіля марки Nissan днз АО0652YA. Перебуваючи там, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність розповів попередній механізм незаконного переправлення ОСОБА_8 за кордон, повідомивши останнього, що він буде переправлений за межі України за допомогою потяга сполученням Чоп-Загонь та те, що дана послуга буде коштувати для ОСОБА_8 10 000 доларів США. Обговоривши механізм незаконного переправлення ОСОБА_8 за кордон та його вартість, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про те, що на протязі невеликого часу до нього під`їде друга особа, яка безпосередньо буде займатись організацією його переправлення за кордон.

Приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 приїхав до автомобільної парковки готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за вищевказаною адресою та за допомогою мобільного дзвінка, використовуючи номер НОМЕР_3 , зателефонував ОСОБА_8 , під час чого попросив останнього вийти на вулицю. Перебуваючи на парковці перед вищевказаним готелем, ОСОБА_7 розповів ОСОБА_8 механізм його переправлення через кордон та попросив попередню передоплату у розмірі 200 доларів США, на що ОСОБА_8 погодився та надав ОСОБА_7 вказану суму грошей. Після цього ОСОБА_7 сказав ОСОБА_8 , що потрібно декілька днів почекати, щоб він був на зв`язку та поїхав у невідомому напрямку.

18.10.2024 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та отримання незаконного прибутку, шляхом використання мобільного додатку «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив останнього, що потрібно здійснити ще передоплату у розмірі 300 доларів США. В подальшому приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 приїхав до готелю «Arizona» за вищевказаною адресою, де на вулиці зустрілись із ОСОБА_8 . Під час розмови ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_4 , де під час телефонної розмови останній підтвердив необхідність передати ОСОБА_7 завдаток грошових коштів у розмірі 300 доларів США, на що ОСОБА_8 , виконуючи вказівку ОСОБА_4 , передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 300 доларів США для організації незаконного переправлення ОСОБА_8 за кордон України.

24.10.2024 о «23» годині «55» хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленими на даний час особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, за допомогою мобільного додатку «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, щоб він приблизно о 02 год.00 хв. 25.10.2024 року, чекав дзвінка та був готовим приїхати в м. Чоп. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, приблизно о 00 год. 35 хв. зателефонував ОСОБА_8 та повідомив останнього, щоб він викликав таксі та їхав у м. Чоп, де його зустріне він особисто. В подальшому ОСОБА_8 за допомогою послуг таксі приїхав в м. Чоп до попередньо вказаного ОСОБА_7 місця, а саме АДРЕСА_2 . Прибувши туди 25.10.2024 о 02 год. 27 хв., ОСОБА_8 зустрів ОСОБА_7 та наказав ОСОБА_8 пересісти в його автомобіль марки OPEL угорської реєстрації НОМЕР_4 . Перебуваючи у вказаному автомобілі, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямованні на незаконне збагачення, провів інструктаж із ОСОБА_8 , а саме розповів, що останнього за вказівкою ОСОБА_7 проведе невстановлена органом досудового розслідування на даний час особа до залізничної колії в спеціальне місце, де йому потрібно буде по команді під час руху потяга №149 сполученням Чоп-Загонь, який вже пройде прикордонний контроль, сісти до нього, де на нього чекатиме невстановлена органом досудового розслідування особа, яка відчинить йому двері та закриє за ним. Також під час цієї розмови ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив надав вимогу ОСОБА_8 передати йому остаток попередньо обумовлених грошових коштів у сумі 9500 доларів США. Після чого ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, о «02» годині «30» хвилин 25.10.2024 виконав вказівку ОСОБА_7 , передав грошові кошти останньому у сумі 9500 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становило 391998,5 гривень), після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були викриті та затримані.

Разом із тим, 25.10.2024 в період з 04.10 по 04.58 год., відповідно до положень ст.ст. 233, 237 КПК України, у зв`язку із наявністю невідкладної необхідності, що було пов`язано із безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення та збереження майна було проведено обшук житлового будинку АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi», з наступними ІМЕІ1 НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 та сім карткою належний ОСОБА_4 який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP1238859; одна купюра номіналом 100 доларів США серії LL13719245H, яка упакована в спеціальний пакет НПУ №PSP1238857.

Вищеперераховані речі та предмети, а саме: грошові кошти, мобільні телефони виявлені та вилучені в ОСОБА_4 під час проведення обшуку підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

25.10.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч.1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Мобільні телефони вилучені в ході обшуку з наявними в них сім-картками є речовим доказом, оскільки містять у собі відомості щодо контактів (телефонних дзвінків, смс-повідомлень та контактів в інтернет мережі), та підтверджують факт спілкування із іншими особами, що можуть бути причетні до вказаного кримінального правопорушення.

Грошові кошти - є речовим доказом у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину) та засобами, за допомогою яких здійснювалось фіксування протиправної діяльності, а також містять у собі відомості, а саме серійні номери, що можуть бути використані як докази факту злочинних дій.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі наведеного слідчий просить накласти арешт, шляхом накладення заборони користування та розпорядження на виявлені і вилучені 25.10.2024 в ході проведення обшуку в житловому будинку АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_4 наступні речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «Redmi», з наступними ІМЕІ1 НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 та сім карткою належний ОСОБА_4 який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP1238859; одна купюра номіналом 100 доларів США серії LL13719245H, яка упакована в спеціальний пакет НПУ №PSP1238857.

Слідчий у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно підтримав та просив задовольнити таке.

Захисник підозрюваного, власника майна в судовому засіданні просив вирішити питання про арешт мобільного телефону на розсуд суду, стосовно купюри 100 дол. США повідомив, що така згідно з документами була вручена 17.10.2024, знайдена на кухні під телевізором, до моменту обшуку була там відсутня, не належить підозрюваному, у вирішенні питання поклався на розсуд суду.

Власник майна у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Заслухавши думку слідчого, захисника підозрюваного, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000385, сформованим станом на 26.10.2024 року, підтверджується, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

25.10.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно протоколу обшуку від 25.10.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , слідчим виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi», з наступними ІМЕІ1 НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 та сім карткою належний ОСОБА_4 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP1238859; одна купюра номіналом 100 доларів США серії LL13719245H, яка упакована в спеціальний пакет НПУ №PSP1238857.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 25.10.2024 вищевказані вилучені речі визнано речовими у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання також подано витяг з ДМС України; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.10.2024; протокол обшуку від 25.10.2024 (без зауважень), протокол огляду від 17.10.2024; протокол вручення грошових коштів від 17.10.2024; протокол отримання грошових коштів від 17.10.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.10.2024, постанову про визнання предмету речовим доказом від 25.10.2024.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування на даній стадії досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, подані докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000385, відомості про яке 07.08.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом накладення заборони користування та розпорядження на виявлені і вилучені 25.10.2024 в ході проведення обшуку в житловому будинку АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_4 наступні речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «Redmi», з наступними ІМЕІ1 НОМЕР_5 , ІМЕІ2 НОМЕР_6 та сім карткою, належний ОСОБА_4 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ №PSP1238859; одна купюра номіналом 100 доларів США серії LL13719245H, яка упакована в спеціальний пакет НПУ №PSP1238857.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01.11.2024.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1