Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2598/24
Номер провадження 1-кп/711/353/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 05.01.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гельмязів Золотоніський район Черкаської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 05.01.2024, стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 04.12.2023 ОСОБА_5 затриманий у порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, оскільки цю особу застали під час вчинення злочину. 05.12.2023 у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 05.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.02.2024 включно. Одночасно судом, підозрюваному ОСОБА_5 , визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави наступних обов`язків: - прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; - не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 05.02.2024. 22.01.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/2840/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 до 04.03.2024. Одночасно судом, підозрюваному ОСОБА_5 , визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн., з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 04.03.2024. 20.02.2024 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 27.02.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі № 757/9234/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 до 26.04.2024 включно. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 26.04.2024. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.04.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 20.06.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 17.08.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.08.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 03.10.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні. Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Під час застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірена обґрунтованість підозри та встановлені наявні ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, що оцінено в сукупності із даними про особу обвинуваченого. Ризики, які встановлені під час досудового розслідування, передбачені ст.177 КПК України не зменшились та залишаються бути наявними. У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховуватись від суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. Останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи зв`язки обвинуваченого в кримінальному середовищі, обвинувачений перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності; існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом; існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України -вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується: Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки збут наркотичних засобів та психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток. Разом з цим, на думку сторони обвинувачення на даний час існує наявність ризику, який обґрунтовується запровадженням, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» правового режиму воєнного стану в Україні. Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні. Фактичні обставини злочинів, інкримінованих обвинуваченому свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби обвинуваченого ухилитися від суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні. Обрання більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав. При обранні особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду. Враховуючи тяжкість вчинення злочину та усвідомлення обвинувачення невідворотності покарання за його вчинення, відсутність постійного джерела доходу, а досудовим слідством встановлено, що він існував за рахунок ведення злочинної діяльності, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може продовжувати злочинну діяльність. У зв`язку з вищевикладеним єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до обвинуваченого є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я у органу досудового розслідування відсутні. Приймаючи до уваги вищевикладене, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів. ???Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави в 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні. ???Визначити необхідність виконання обвинуваченим ОСОБА_5 у разі сплати застави та звільнення з-під варти наступних обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: ??прибувати за кожною вимогою суду; ??не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду: ??повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; ?? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вважає, що ризики, на які вказує прокурор в своєму клопотанні не доведені. Просив суд прийняти до уваги, що судом досліджено ряд доказів, а тому ОСОБА_5 вже не має можливості вплинути на пояснення, осіб у яких вони відібрані. Крім ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та малолітню дитину, а тому ризик переховування від суду також непідтверджений. Крім того вважає, що причетність його підзахисного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення нічим не підтвердилася, а тому просив суд змінити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд зменшити розмір застави до 20 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава, яку визначено раніше є не помірною для її сплати підзахисним.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив суд змінити стосовно нього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

05.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до стосовно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.02.2024 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 передбачених ч.5 ст.194 КПК України

22.01.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/2840/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 04.03.2024. з можливістю внесення застави у розмірі 186 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев?яносто дев?ять тисяч двісті двадцять чотири) грн., з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

20.02.2024 підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

27.02.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі № 757/9234/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 до 26.04.2024 включно.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.04.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.06.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.08.2024 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі 186 (ста вісімдесяти шести) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 224 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять чотири) гривні.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 03.10.2024.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, що наведені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, хоча продовжують існувати, однак із плином часу зменшилися, тому суд вважає недоцільним продовжувати тримання стосовно останнього під вартою і приходить до висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» згідно яких після сплину певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і суд зобов`язаний розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою. Тривалість тримання під вартою може бути виправдана за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

При зміні ОСОБА_5 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт судом, враховані обставини, в т.ч. особу обвинуваченого, ту обставину, що з огляду на тривалий час перебування ОСОБА_5 в СІЗО та те, що реалізація ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зменшилась, крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, дружину та дитину, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Крім того, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт стосовно обвинуваченого, суд враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді нічного домашнього арешту.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ «Строган проти України», № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Крім того, в рішенні по справі «Осипенко проти України», №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року), вказано, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку, - на прокурора, який заявив клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Тобто, саме прокурором в процесі повинні бути надані такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» (Заява № 16437/04) від 14.02.2008 р. зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно з постановою № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч.6 ст.22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не вказав на будь-які дії, вчиненні ним, які б свідчили про його наміри незаконно вплинути на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатний у повній мірі забезпечити дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків на даній стадії кримінального провадження, є співмірним з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватись від суду та є менш суворим ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.202 КПК України - у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: 1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ч.5 ст.202 КПК України - у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вимоги ч.1 ч.3 ст.202 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає негайному доставленню до місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , і звільненню з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування засобу електронного контролю, строком на 60 днів, до 15.11.2024 включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати:

- прибувати до суду за першим викликом;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду (крім випадків необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану);

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками по справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України підлягає негайному доставленню до місця проживання і звільненню з-під варти.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1