Справа № 742/4300/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/762/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001048 від 04 серпня 2023 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року та ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 03.11.2020 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

01.02.2022 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до 200 годин громадських робіт;

22.11.2023 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 296, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2022 року більш суворим за цим вироком, ОСОБА_6 призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2022 року, та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 липня 2024 року внесені виправлення у вирок суду від 01 липня 2024 року та третій абзац його резолютивної частини викладений в наступній редакції: «Згідно вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного засудженому покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі.»

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 30 липня 2023 року, близько 13 год., перебуваючи у квартирі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного відпочинку в компанії знайомих, помітив жіночій гаманець білого кольору із грошовими коштами в сумі 9000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_11 , внаслідок чого в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи протиправний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану викрав грошові кошти з жіночого гаманця білого кольору в сумі 9000 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить ухвалу про виправлення описки та вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України призначити 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2022, за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років 1 дня позбавлення волі.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 296 до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Мотивує тим, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив 30 липня 2023 року, тобто в період невідбутого покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2022 року, проте, до постановлення вироку Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року.

Прийшовши до переконання про необхідність призначення покарання у виді реального позбавлення волі, суд повинен був призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, потім на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю вироків з урахуванням покарання за вироком від 01.02.2022, а вирок від 22.11.2023 ухвалити виконувати самостійно.

Проте, призначаючи покарання, суд безпідставно не вчинив послідовно зазначені дії, помилково застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України і, на порушення вимог п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України частково приєднав невідбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним доказам та перевіреним під час судового розгляду доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються та колегією суддів не перевіряються.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність розуміють незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання суд взяв до уваги, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення та відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вини обставин, та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення основного покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді мінімально передбаченого законодавцем строку позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім, відповідатиме меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Разом з тим, поза увагою суду залишився той факт, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_6 був засуджений вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

22 листопада 2023 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 296, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Жодне з покарань за вказаними двома вироками ОСОБА_6 не відбуті ні на час вчинення кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні, ні на час ухвалення вироку у цьому провадженні.

Положеннями ст. 71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У той же час, покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України призначається, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що кримінальне правопорушення у даному провадженні ОСОБА_6 вчинив 30 липня 2023 року, тобто в період невідбутого покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2022 року, проте до вироку цього ж суду від 22 листопада 2023 року.

У разі, якщо особі звільненій від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, новим вироком призначається покарання за злочин вчинений до попереднього вироку, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються, а кожен вирок виконується самостійно, на що у своїх висновках звертала увагу об`єднана палат касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17).

Отже, прийшовши до переконання про необхідність призначення покарання у виді реального позбавлення волі, суд повинен був призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, потім на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити покарання за сукупність вироків з урахуванням покарання, призначеного вироком від 01 лютого 2022 року, після чого постановити рішення про самостійне виконання вироку суду від 22 листопада 2023 року. Положення ч. 4 ст. 70 КК України у даному кримінальному провадженні застосуванню не підлягали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року про виправлення описки у вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 , у зав`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2022 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2023 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 296, ст. ст. 75, 76 КК України до2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14