Справа № 286/4162/24
У Х В А Л А

Провадження № 1-кс/286/643/24

08 листопада 2024 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000420 від 25.03.2023 року клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Стугівщина Овруцького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , несудимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та додані до клопотання матеріали, -

Відповідно до ч.2 ст.193 КПК України підозрюваному роз`яснено його права , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 30000420, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.405 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, який у відповідності до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Так, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, будучи в розпорядженні командира військової частини, в порушення вимог ст.ст.11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дициплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 24.02.2023 року о 08.00 год. не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_3 , та був відсутній до 07.11.2024 року. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби не повідомив та проводив час на свій розсуд. Вказані обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема витягами з наказів командира військової частини, доповіддю по факту самовільного залишення місця служби ОСОБА_7 , показаннями свідків, іншими матеріалами кримінального провадження. 07.11.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Тому з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи обставину того, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем, що в умовах дії військового стану фактично унеможливлює здійснення контролю за ним з боку слідчого та прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий клопоче про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України. Факт надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, о 09 годині 00 хвилин 08.11.2024 року, тобто більше ніж за три години до початку розгляду цього клопотання слідчим суддею, посвідчений підписом підозрюваного на примірнику клопотання, поданому суду.

Заслухавши думку прокурора, який просить задоволити клопотання слідчого у зв`язку з існуванням, визначених ст.177 КПК України ризиків; думку підозрюваного, який визнав свою причетність до інкримінованого правопорушення і просить застосувати щодо нього домашній арешт, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та докази надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, який у відповідності до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Причетність до вчинення кримінального правопорушення підтверджується матеріалами досудового розслідування внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2023 року за № 0000420, в тому числі витягами з наказів командира військової частини, доповіддю по факту самовільного залишення місця служби ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків, протоколом допиту підозрюваного. 08.11.2024 року о 08.00 годині ОСОБА_8 у відповідності до ст.278 КПК України повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

В рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши в сукупності подані стороною обвинувачення докази - копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що причетність особи підозрюваного до вчинення ним кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

В рішенні у справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

До того ж у рішенні по справі «W проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер, обставини і тяжкість кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризикам, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком до десяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, в рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем, а отже при зміні йому запобіжного заходу на менш тяжкий матиме реальну можливість приступити до виконання своїх службових обов`язків, що може негативно вплинути на швидкість досудового розслідування кримінального провадження.

Зважаючи на встановленні ризики, тяжкість кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання з ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що сукупності матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, достатньо для прийняття вмотивованого судового рішення по суті клопотання і необхідність у допиті будь-яких осіб, під час судового розгляду клопотання відсутня.

Відтак, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та враховуючи існування ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи як недостатність, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу під час дії воєнного стану до військовослужбовця для запобігання існуючих ризиків; зважаючи на особу підозрюваного та з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків для виконання завдань кримінального провадження, керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

1.Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави.

2.Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

3.Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту ОСОБА_4 на виконання цієї ухвали про застосування запобіжного заходу.

4.Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

5.Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

6.Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1