УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 537/560/24

провадження № 51-4185 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 серпня 2024 року про повернення апеляційної скарги,

установила:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та наявних у Верховному Суді матеріалів, слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ухвалою від 3 липня 2024 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 від 14 червня 2024 року в кримінальному провадженні № 0000239.

Таке рішення суду ОСОБА_4 оскаржив у порядку апеляційної процедури. Ухвалою від 2 серпня 2024 року суддя Полтавського апеляційного суду, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати згадану ухвалу від 2 серпня 2024 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Суть доводів скаржника зводиться до того, що він не був обізнаний про своє право клопотати поновити строк апеляційного оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України від 2 червня 2016 року 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється судами відповідно до визначених законом процедур судочинства. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ст. 1 КПК).

Провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції регламентовано у главі 31 розділу V КПК, положення якої передбачають, що на стадії прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач перевіряє дотримання вимог закону щодо суб`єкта та предмету апеляційного оскарження, змісту звернення й належності його розгляду в цьому суді, а також додержання скаржником процесуальних строків. За приписами п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у разі подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження й відсутності клопотання про його поновлення апеляційний суд зобов`язаний повернути скаргу її авторові.

Як убачається зі змісту оспорюваного судового рішення, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 3 липня 2024 року ОСОБА_4 подав 24 липня 2024 року, тобто поза межами строку оскарження, встановленого у п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК. Попри це скаржник не порушив питання про поновлення пропущеного процесуального строку, що зумовило застосування апеляційним судом імперативних приписів п. 4 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу.

У касаційній скарзі її автор не заперечує факту пропущення строку апеляційного оскарження та неподання клопотання про його поновлення. На обґрунтування незаконності ухвали від 2 серпня 2024 року ОСОБА_4 посилається на те, що він не був обізнаний про таке право.

Однак зазначену скаржником обставину не можна визнати прийнятною, адже за правилами глави 7 КПК (процесуальні строки) процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані його учасниками без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113). Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений з поважних причин строк поновлюється за клопотанням заінтересованої особи. Крім того, з огляду на положення статей 22, 26, 399 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку апеляційний суд не наділений повноваженнями ініціювати згадане клопотання, в ухвалі про повернення скарги має бути зазначено мотиви та правові підстави, які слугували для прийняття відповідного рішення.

Аргументів, котрі б у розрізі ст. 399 КПК свідчили про істотне порушення законодавчих норм при постановленні оспорюваної ухвали в касаційній скарзі не наведено, а суддя апеляційного суду діяв згідно з приписами п. 4 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу. Водночас слід зауважити, що ухвали слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, визначаються з урахуванням приписів статей 309, 310, 392 КПК і в розрізі цих норм вирішуються питання, унормовані в ст. 399 вказаного Кодексу.

Оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 та доданого до неї судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, немає потреби в перевірці матеріалів провадження.

Тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою.

Що стосується питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то в силу статей 434-1, 434-2 КПК таке рішення приймається виключно після відкриття касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6