УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/559/24

Провадження № 1-в/568/61/24

24 жовтня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку суду у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024р. №3886-ІX, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.05.2024р. за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області звернувся в суд з поданням про приведення вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.05.2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до ЗУ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18.07.2024 року, мотивуючи тим, що з 09.08.2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП. ОСОБА_4 вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.05.2024 року засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Сума завданої матеріальної шкоди за даним вироком становить 1 882,80 грн. Таким чином, з метою вирішення питання правильності виконання вироку, із посиланням на Закон України №3886-IX від 18.07.2024 та ч.2 ст.74 КК України, вважає, що засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання за ч.2 ст. 190 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, яке завдали матеріальної шкоди на суму меншу, ніж 3 028,00 грн. (2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених на 2024 рік).

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор та засуджений не заперечили щодо задоволення даного подання.

Суд, беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали подання, вважає, що його слід задовольнити з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлене, що 14.05.2024 року вироком Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

02.07.2024 року останній був поставлений на облік в Дубенський районний сектор №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області.

За вироком суду, шахрайство було скоєне в кінці лютого 2024р., сума викраденого майна склала 1 882,80 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1п.169.1ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із п.п.169.1.1. п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028,00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), шахрайство вважається дрібним, якщо вартість майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2024 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3028,00 грн., а згідно вироку суду вартість викраденого майна склала 1 882,80 грн., тобто меншою від необхідної суми для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу, що визначено положеннями ст.74 КК України.

Пункт 13 ч.1 ст.537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст.74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає подання начальника органу пробації про приведення даного вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ст. ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області задовольнити.

ОСОБА_4 , засудженого 14.05.2024 року за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, звільнити від призначеного покарання за цим вироком у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1