Провадження № 1-кп/638/1660/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004363 від 18.06.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радинка Поліського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді: стрілець 2 відділення 2 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об?єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об?єкту №234) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об?єктів) військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

встановив:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 27.02.2024 №46 старшого солдата ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 01.03.2024 №49 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 02.04.2024 № 71 з 02.04.2024 старший солдат ОСОБА_5 вибув у службове відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_4), з подальшим вибуттям для виконання бойових завдань до ОТУ «Старобільськ» ОСУВ «Хортиця» для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях на підставі графіку проведення ротацій на 2024 рік, затвердженому розпорядженням штабу ГУ НГУ від 29.12.2023 №27/2/1/2-8873т-Е, шифротелеграма НПКТрУ №1/1/2-432т-Е від 27.01.2024.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено та діє й до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, перебуваючи на посаді стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_2 НГУ, 10.05.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 10.05.2024 приблизно о 09:30 першим заступником командира БТГр-начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 вишикувано особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3, в тому числі і старшого солдата ОСОБА_5 , в пункті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 з метою доведення усного наказу на підставі бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 №76 від 10.05.2024.

Під час шикування першим заступником командира БТГр - начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 в усному порядку доведено наказ на підставі бойового розпорядження командира БТГр ІНФОРМАЦІЯ_3 НГУ №76 від 10.05.2024 про те, що до 23.00 10.05.2024 перейти до оборони позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на північно- східній околиці АДРЕСА_3 ; створити системи вогню, спостереження, інженерних загороджень, виконати інженерне обладнання позицій в обсязі першої черги; обладнання проводити з урахуванням подальшого ведення флангового та перехресного вогню, з дотриманням маскувальних заходів та заходів безпеки.

Не погоджуючись з вище вказаним наказом старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ, а саме до 23.00 10.05.2024 перейти до оборони позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на північно- східній околиці АДРЕСА_3 ; створити системи вогню, спостереження, інженерних загороджень, виконати інженерне обладнання позицій в обсязі першої черги; обладнання проводити з урахуванням подальшого ведення флангового та перехресного вогню, з дотриманням маскувальних заходів та заходів безпеки

Після чого, у зв`язку з відкритою відмовою старшого солдата ОСОБА_5 виконувати усний наказ, доведений першим заступником командира БТГр - начальником штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на підставі бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 №76 від 10.05.2024 про те, що до 23.00 10.05.2024 перейти до оборони позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на північно- східній околиці АДРЕСА_3 ; створити системи вогню, спостереження, інженерних загороджень, виконати інженерне обладнання позицій в обсязі першої черги; обладнання проводити з урахуванням подальшого ведення флангового та перехресного вогню, з дотриманням маскувальних заходів та заходів безпеки, старшого солдата ОСОБА_5 залишено в пункті дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3, чим останній підірвав боєготовність та боєздатність ІНФОРМАЦІЯ_3, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, непокору тобто відкриту відмову виконати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

19 червня 2024 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004363 від 18.06.2024 року, та ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. При цьому, сторони погоджуються на підставі ст. 62 КК України замінити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців та з урахуванням вищевказаного призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом з`ясовано у обвинуваченого питання, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, та обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим, зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, крім того розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд, шляхом опитування обвинуваченого, прокурора, захисника у судовому засіданні, відповідно вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Отже, угода про визнання винуватості, яка укладена 19 червня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , відповідає вимогам КПК України та КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Частиною 5 статті 65 КК України встановлено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активе сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Радинка Поліського р-ну Київської обл., українець, громадянин України, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді: стрілець 2 відділення 2 стрілецького взводу (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 4 стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №234) 2 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_2 НГУ, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . У КНП КОР «Київський обласний центр ментального здоров`я» стаціонарну допомогу не отримував, під наркологічним диспансерним нагялдом в КМНКЛ «Соціотерапія» не перебуває,

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, за яке належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 (двох) років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців та призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 04 червня 2024 року стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Керуючись ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2024 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 червня 2024 року покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки та з урахуванням вказаного призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати строк тримання під вартою з 04.06.2024 по 06.06.2024, із розрахунку один день тримання під вартою за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовця.

Запобіжний захід у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Повернути заставодавцю, ОСОБА_7 заставу у розмірі 90840,00 грн., сплачену на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 04.06.2024 року (справа № 642/3055/24, провадження 1-кс 642/1749/24) після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1