Справа № 462/6875/24
Провадження № 11-п/811/107/24 Доповідач: ОСОБА_1
24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання Залізничного районного суду м. Львова від 6 вересня 2024 року про направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду,
в с т а н о в и л а :
Подання мотивоване тим, що під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про скерування вказаного обвинувального акта до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки встановлені досудовим розслідуванням особи здійснювали перетин державного кордону в межах конкретних пропускних пунктів, зокрема, останні за часом події, інкриміновані ОСОБА_5 , відбувались у міжнародному пункті пропуску «Шегині», що знаходиться в с. Шегині Яворівського району Львівської області та перебуває в межах територіальної юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області. Крім цього, судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом останній за тяжкістю епізод вчинений ОСОБА_5 13 вересня 2023 року поза межами Залізничного району м. Львова, а саме на території теперішнього Яворівського району Львівської області, проте ця територія станом на сьогодні належить до територіальної юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області.
Учасники судового провадження, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду подання, до апеляційного суду не з`явились. З огляду на наведене, а також з урахуванням ч. 4 ст. 34 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд подання на підставі наявних матеріалів.
Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 309 КК України, тобто в організації незаконного переправляння особи через державний кордон України шляхом сприяння його вчиненню, усуненням перешкод, наданням засобів, порад, вказівок, за попередньою змовою групою осіб; та у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні наркотичного засобу у невеликому розмірі, без мети збуту.
Згідно з обвинувальним актом, останнім за часом вчинення епізодом більш тяжкого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 12 вересня 2023 року він, перебуваючи за адресою реєстрації ФОП ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) в особистому кабінеті ліцензіата забезпечив подання заявки на внесення ОСОБА_8 до системи «Шлях» як нібито працівника ФОП ОСОБА_7 водія вантажного транспортного засобу марки «Mercedes Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 .
Після внесення даних щодо ОСОБА_8 до системи «Шлях», за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, щ метою реалізації спільного злочинного умислу, залучивши при цьому водія ОСОБА_9 та координуючи усі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_9 13 вересня 2023 року їхати до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що в АДРЕСА_2 , надавши останньому транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , а також вказав на необхідність біля вказаного пункту зустрітись з ОСОБА_8 та помінятись із ним місцями, а саме надавши ОСОБА_8 можливість керування зазначеним транспортним засобом з метою спільно перетнути державний кордон України в напрямку на виїзд. 13 вересня 2023 року о 13:47 год. ОСОБА_8 безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що в АДРЕСА_2 , не здійснюючи жодної трудової діяльності на вказаному транспортному засобі, який 13 вересня 2023 року о 16:33 год. ОСОБА_9 ввіз назад в Україну.
З огляду на те, що у сформульованому обвинуваченні, в тому числі і по інших епізодах, зазначено про надання транспортних засобів для перетину кордону, однак не зазначено місце, де відбувалася їх передача, сторона захисту та суд першої інстанції вважають, що єдиною прив`язкою до місця вчинення кримінальних правопорушень є місце перетину Державного кордону України особами, зазначеними в обвинувальному акті, тобто пункт пропуску «Шегині», що в АДРЕСА_2 , що в межах територіальної юрисдикції Мостиського районного суду Львівської області.
Втім, з таким висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Як уже зазначалося, ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема за ч. 2 ст. 332 КК України в організації незаконного переправляння особи через державний кордон України.
Переправлення через державний кордон України це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його. Тому вчинений цими особами злочин є закінченим у момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи, яких вони переправляють через державний кордон України, за межами України.
В обвинувальному акті стороною обвинувачення визначено місце вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме: місце проживання ОСОБА_5 та місце реєстрації ФОП ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Залізничного району м. Львова та, відповідно, в межах територіальної юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова.
Окрім цього, у судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор зазначив про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України вчинене 20 березня 2024 року, а не 20 березня 2023 року, як це вказано в обвинувальному акті. Зазначене не заперечувалось сторонами.
Таким чином, останнє за часом кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , також вчинене за місцем його проживання, тобто у АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова.
Отже, наведені вище обставини вказують на відсутність підстав для передачі цього кримінального провадження до іншого суду з наведених у поданні мотивів, оскільки у цьому випадку кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 надійшло до Залізничного районного суду м. Львова з дотриманням правил територіальної підсудності, зокрема вимог ч. 1 ст. 32 КПК України.
Керуючись ст. ст. 32, 34, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
у задоволенні подання Залізничного районного суду м. Львова від 6 вересня 2024 року відмовити.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3