Справа № 308/7618/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 14 березня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Т.Бистра, Перечинського району Закарпатської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Так, ОСОБА_5 у період часу з 19 листопада 2023 року по 25 лютого 2024 року включно, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство над своєю сестрою ОСОБА_4 , що призвело до її фізичних, психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої особи.

Зокрема, 19 листопада 2023 року, о 02 годині 53 хвилини, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози, чим вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 дії психологічного насильства.

Окрім цього, 29 листопада 2023 року о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози фізичною розправою, ображав нецензурними словами та вдарив по обличчю, чим вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 дії психологічного та фізичного насильства.

Окрім цього, 14 грудня 2023 року близько 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме: виражався в її адресу нецензурними словами.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його сестра ОСОБА_4 нічого зробити не може, через її боязнь до брата та переживання за себе, вчергове, 25 лютого 2024 року, близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи за вищевказаним місцем проживання, вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_4 , домашнє насильство, що проявилось у тому, що ОСОБА_5 словесно, грубо висловлювався в сторону сестри нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим заподіяв шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_4 , про що остання, не витримавши такого відношення до себе, подала відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вищевказаними насильницькими діями, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 ряд систематичних психологічних та фізичних страждань, що завдали шкоди її фізичному та психічному здоров`ю та погіршили якість життя.

В судовому засіданні потерпілою було надано суду угоду при примирення від 24.09.2024, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповіднодо положень ст. ст. 471, 473, ч.5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди випливає, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні. При цьому, ОСОБА_5 погоджується на призначення покарання у виді 180 годин громадських робіт, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити засудженого ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 згодні. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди про примирення, згідно ст.ст. 473, 474, 476, 394, 424 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення від 24.09.2024 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про примирення обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 Кримінального кодексу України визнає повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 , вважає що дана угода укладена відповідно до норм КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, зазначала, що угода відповідає вимогам КПК, а узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України.

Захисник в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 126-1 Кримінального кодексу України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 , не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про примирення від 24.09.2024 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, тобто вчинення домашнього насильства - умисне, систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, в якому обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 за ст. 126-1 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 24.09.2024 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і призначає узгоджене сторонами угоди про примирення покарання: за ст. 126-1 Кримінального кодексу України - у виді 180 годин громадських робіт.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно ч. 6 ст. 28 Закону кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, вважаю доцільним визначений сторонами в угоді про примирення застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід згідно п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України терміном на 2 місяці, виконання програми для кривдників, слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 24.09.2024 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 про примирення відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_5 сплив, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 24 вересня 2024 року - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ст. 126-1 Кримінального кодексу України у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 2 (два) місяці, виконання якої покласти на Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1