Справа №:755/8972/23
Провадження №: 1-кп/755/288/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002655, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, на момент затримання була офіційно працевлаштована, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судима: 02.08.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 34000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах кримінального провадження до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосовуються запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави.

Прокурором в судовому засіданні були подані письмові клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному окремо, обраного запобіжного заходу.

Клопотання прокурора обґрунтовані тим, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, та їх продовження в подальшому, а більш м`які запобіжні заходи, аніж ті, що наразі застосовуються до обвинувачених, не здатні запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні.

Зокрема, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, згідно з клопотаннями, поданими прокурором, обумовлене наявністю ризиків, що наведені в п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, згідно з клопотанням прокурора, також обумовлене наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити заставу до мінімального розміру, визначеного законом

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зокрема зазначила, що прокурором в судовому засіданні не було надано переконливих та належних доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Більш того, з часом продовження строку тримання під вартою вимагає більш детального обґрунтування судового рішення, однак суд першої інстанції не наводить жодних додаткових аргументів з цього приводу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 просила скасувати ОСОБА_4 обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає обвинувачений, без дозволу суду, оскільки в Україні продовжено строк дії воєнного стану та Київ зазнає обстрілів.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, вважала ризики не обґрунтованими, просила застосувати до неї домашній арешт або зменшити розмір застави із урахуванням наданих довідки про розмір заробітної плати батька та пенсії мами.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника щодо внесеного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши подані прокурором клопотання, ознайомившись із наданими стороною захисту довідками та вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 178, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Водночас застава, згідно положень ч. 1 ст. 182 КПК України, полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

В ході обговорення питання доцільності продовження строків дії застосовуваних до обвинувачених запобіжних заходів та обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, відповідно до обвинувального акту, встановлено наступні відомості.

Обвинувачений ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, непрацевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_5 має вищу освіту, на момент затримання була працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрацію у м. Києві, раніше судима за вчинення злочину, аналогічного тому, у вчиненні якого обвинувачується в межах даного кримінального провадження, а саме - за ч. 2 ст. 309 КК України. Обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 непрацевлаштований, є раніше не судимою особою, має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану здоров`я, які б унеможливлювали тримання останніх під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим застосовуваних запобіжних заходів суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. В свою чергу, обвинуваченій ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Cлід зазначити, що розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, є вагомим та детальна оцінка їм буде надана судом під час ухвалення кінцевого судового рішення, однак на даній стадії судового провадження він є достатнім для застосування до обвинувачених відповідних запобіжних заходів.

Поряд з цим, суд враховує, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки пов`язані із розповсюдженням психотропних речовин.

Оцінюючи ризики, що наявні у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

У випадку обвинуваченого ОСОБА_6 , суд доходить висновку, що має місце ризик переховування від органу досудового розслідування, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна, як і ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, групою осіб. При цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій та намірів учасників щодо їх продовження та високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності в минулому та, відповідно, доказів схильності особи до неправомірної поведінки у суспільстві. У контексті цього ризику судом враховується, що обвинувачений наразі непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів, що може спонукати його до продовження неправомірної діяльності.

Оцінюючи наявні у кримінальному провадженні ризики, що можуть настати у випадку обвинуваченої ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що також має місце ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, що може бути призначено у разі доведення вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані. Обвинувачена на цей час непрацевлаштована, не має заборон щодо виїзду за кордон, тому може безперешкодно залишити країну, виїхавши за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, у вчиненні чого ОСОБА_5 обвинувачується в межах даного кримінального провадження. У світлі даного ризику суд також враховує, що обвинувачена є особою, раніше судимою за вчинення аналогічного злочину, що свідчить про низький рівень правосвідомості останньої та готовність до неправомірної поведінки у суспільстві, а також про те, що остання, будучи засудженою за вчинення злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, не стала на шлях виправлення та, ймовірно, вчинила нові кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом психотропних речовин, що обумовлюються системністю дій у складі організованої групи, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, вчинених групою осіб.

У випадку обвинуваченого ОСОБА_4 має місце ризик переховування від суду, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні низки інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна. В контексті цього ризику суд приймає до уваги, що останній не має стійких соціальних зв`язків, що могло б запобігти настанню вказаного ризику. Також суд враховує неявку обвинуваченого ОСОБА_4 без поважних причин у судове засідання 05 серпня 2024 року.

Встановлені судом у кримінальному провадженні ризики є наявними, обґрунтованими та такими, що можуть справдитись з великим ступнем вірогідності.

В той же час, наведені стороною захисту доводи не скасовують конкретних та реальних ризиків, існування яких було встановлено судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, оскільки суд, незважаючи на презумпцію невинуватості, має, зокрема, забезпечити дотримання інтересів суспільства, які переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Поряд з цим, суд вважає недоведеними та не приймає до уваги заявлені прокурором у клопотаннях ризики знищення, ховання чи спотворення доказів у кримінальному провадженні чи перешкоджання в інший спосіб досудовому розслідуванню, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, увесь обсяг доказів у кримінальному провадженні зібраний, про що суд неодноразово зазначав у попередніх ухвалах.

Таким чином, враховуючи наведене, на переконання суду, саме застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою, та запобіжного заходу у вигляді застави, яка наразі застосовується щодо ОСОБА_4 , здатне убезпечити настання існуючих у кримінальному провадженні ризиків.

Таким чином, на даний час суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим раніше обраних запобіжних заходів на інші, більш м`які, або зменшення застави обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка вже зменшувалась судом, згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2024 року, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожному окремо, строк дії застосовуваних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а також продовжити строк дії обов`язків, що покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 181-183, 194, 331, 383 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 27 жовтня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто 27 жовтня 2024 року включно.

Продовжити дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на два місяці, тобто до 29 жовтня 2024 року включно, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_13