Справа № 601/2670/24
Провадження № 1-кс/601/599/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Кременець клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000411 від 30.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000411 від 30.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на: один зріз із пня деревини породи граб діаметром 16 см та один зріз із пня деревини породи дуб діаметром 78 см.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 29.08.2024 року на лінію «102» звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 про те, що невідома особа на території природно-заповідного фонду заказника місцевого значення «Заброддя» у кварталі 88, відділу 4 здійснила порубку однієї деревини породи дуб та однієї породи граб, чим завдала матеріальної шкоди. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 246 КК України.

29 серпня 2024 року в ході огляду місця події, а саме території природно-заповідного фонду заказника місцевого значення «Заброддя» у кварталі 88, відділу 4 було виявлено та вилучено один зріз із пня деревини породи граб діаметром 16 см та один зріз із пня деревини породи дуб діаметром 78 см, які в подальшому вилучаються та поміщаються до СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою м. Кременець вул. Драгоманова, 5 Тернопільській області.

Виходячи з того, що для досягнення повноти та всебічності розслідування вищезазначеного факту, а також з метою запобігти відчуженню, розпорядженню та використанню вищевказаного майна існує необхідність у накладені на нього арешту, а тому прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності та просить його задовольнити.

В судове засідання представник ДП "Ліси України" філія "Кременецьке лісове господарство" не з`явився, однак про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

В силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Оскільки на цьому етапі жодній особі не вручено повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинене. Встановлення таких підстав базується на існуванні фактів чи інформації, які можуть сформувати у слідчого судді внутрішнє переконання, що події, про які йдеться, становлять склад кримінального правопорушення (безвідносно до особи, яка могла його вчинити).

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується витягом з ЄРДР від 30.08.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000411 здійснюється за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження (витягом з ЄРДР від 30.08.2024, протоколом огляду місця від 29.08.2024, рапортом від 29.08.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 29.08.2024, постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.08.2024) формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України.

Отже, прокурор довів достатність підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 246 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор серед іншого має право тимчасово вилучати речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зокрема використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК України).

29 серпня 2024 року в ході огляду місця події, а саме території природно-заповідного фонду заказника місцевого значення «Заброддя» у кварталі 88, відділу 4 було виявлено та вилучено один зріз із пня деревини породи граб діаметром 16 см та один зріз із пня деревини породи дуб діаметром 78 см.

Отже майно, що було вилучене під час огляду місця події відповідно до положень ст. 167-168 КПК є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 29 серпня 2024 року вилучено один зріз із пня деревини породи граб діаметром 16 см та один зріз із пня деревини породи дуб діаметром 78 см.

Вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному проваджені, що підтверджується постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.08.2024 року.

Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокуром мета - забезпечення збереження речових доказів може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Також слід зазначити, що внаслідок проведення експертиз вилученого майна можливо виявити інші докази, які можуть бути використані під час розслідування кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вилучене майно, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні №0000411 від 30.08.2024 року.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для третіх осіб не вбачається.

З врахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи, що у межах кримінального провадження перевіряється, наявність засобів, знарядь вчинення кримінального правопорушення та (або) чи зберегли на собі речі сліди злочину передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що в разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, наявний ризик переховування, пошкодження або знищення цього майна, що унеможливить отримання органом досудового розслідування інформації, яка має значення для цього досудового розслідування. В такому разі передача вилученого майна володільцю майна не забезпечить його належної схоронності від таких випадків як крадіжка, пошкодження, знищення, інших негативних обставин.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна з метою збереження його як речового доказу є обґрунтованим.

Викладене вище свідчить про можливість і доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно в цьому кримінальному провадженні, а тому клопотання прокурора слід задовольнити .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000411 від 30.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України задовольнити .

Накласти арешт на: один зріз із пня деревини породи граб діаметром 16 см та один зріз із пня деревини породи дуб діаметром 78 см, які знаходяться у Кременецькому РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою АДРЕСА_2 .

Дозволити зберігати арештоване майно у камері зберігання речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою вул. Драгоманова, 5 м. Кременець Кременецького району Тернопільської області.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1