Справа № 214/4111/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 31.10.2013, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2024 року до провадження суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 07.12.2012 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, Відповідно до положень ст. 12 КК України, вищезазначені кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, а ч. 2 цієї статті визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Так, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні перебував у розшуку в період з 28.10.2013 до 19.05.2015, тобто перебіг строків давності був зупинений на 01 рік 06 місяців 21 день. Оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжких кримінальних правопорушень 07.12.2012, то станом на 28.06.2024 минуло 11 років 06 місяців 21 день. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 КПК України, яка передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, захисник ОСОБА_5 вважає, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, враховуючи, що останній проти цього не заперечує та розуміє наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав раніше подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно останнього. Крім того, при прийнятті судом позитивного рішення для його підзахисного просив позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду, відповідно до вимог Закону.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено суть обвинувачення, право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що останній повідомив, що він підтримує клопотання свого захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження та просить його задовольнити. В частині позовних вимог ОСОБА_7 також підтримав позицію свого захисника про залишення позовних вимог без розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності останнього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно останнього, а також залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог Закону. З приводу речових доказів, просив суд вирішити питання в порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити, враховуючи наступне.

Відповідно до змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000413 від 31.10.2013, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм Харківської області, громадянин України, який має базову загальну середню освіту, працюючий в охоронній фірмі "Форт", не одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

Так, в нічний час 07 грудня 2012 року, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 знаходились у приміщенні розважального комплексу « Святошин », розташованого на вул. Балакіна, 26-а в м. Кривому Розі , в якому вони виконували функцію охоронців громадського порядку, де в той же час знаходились раніше йому незнайомі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх знайомі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Близько 01 год. 30 хв. 07 грудня 2012 року в приміщенні зали відпочинку зазначеного розважального закладу зайшла ОСОБА_13 , у якої під час купівлі-продажу квітів виник конфлікт із ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_13 підійшла до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які знаходились в уніформі, і яких вона сприйняла як охоронців закладу, і поскаржилась їм на ОСОБА_7 , після чого, використовуючи зазначену конфліктну ситуацію як малозначний привід для вчинення хуліганства, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 примусово вивели ОСОБА_7 із приміщення зали відпочинку в загальний коридор зазначеного розважального комплексу, де в той час знаходився ОСОБА_14 та який також перебував в приміщенні розважального комплексу « Святошин », в якому він працював в якості організатора розважальних заходів та вони втрьох почали ображати ОСОБА_7 нецензурною лайкою та виганяти його із вказаного закладу.

Після того, як ОСОБА_7 попросив вказаних осіб перестати його ображати та впустити до залу відпочинку, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні загального коридору РК «Святошин», діючи із хуліганських мотивів, у групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, близько о 01 год. 50 хв. цього ж дня почали умисно, спільно завдававати ОСОБА_7 удари ногами та невстановленими слідством гумовими кийками, які ними були заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, в ділянки голови та тулубу.

Так, під час зазначених хуліганських дій співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 умисно, зі значною силою, завдали ОСОБА_7 , що стояв поміж ними, не менше двох ударів зазначеними кийками в ділянку голови та одного удару ногою в ділянку тулубу, від яких ОСОБА_7 не встояв на ногах та впав правою стороною тулубу на бетонну підлогу коридору, а ОСОБА_14 , який знаходився поряд, схилився над ОСОБА_7 , який продовжував лежати на підлозі та проявляючи особливу зухвалість, умисно, зі значною силою, завдав останньому гумовим кийком не менше двох ударів у ліву ділянку обличчя.

Одразу ж після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, умисно завдали ОСОБА_7 одного удару невстановленими слідством гумовими кийками в носову ділянку обличчя та по одному удару ногою в ліву ділянку обличчя та тулубу.

Своїми хуліганськими діями, вчиненими у співучасті с ОСОБА_8 та ОСОБА_14 із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 згідно висновку повторної судово-медичної експертизи №50 від 11.03.2013 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден та гематом тулубу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, гематом повік лівого ока, саден нижньої повіки лівого ока, контузії лівого ока важкого ступеню, гіфеми (скупчення крові в передній камері ока), розриву очного яблука з випадінням оболонок і середовища, екзофтальму (витріщанням ока), чисельних саден і гематом обличчя. Зазначений перебіг травматичного процесу привів до вираженої сполучнотканинної проліферації скловидного тіла з розвитком тракціонної тотальної відслойки сітківки, наявності рубців склери, вторинної розводящої косоокості лівого ока та відхиленням очного яблука назовні, а також до повної втрати зору на ліве око (до травми гострота зору складала 1,0, після травми - 0 (нуль)), гематом з набряком м`яких тканин лівої половини обличчя, косого перелому тіла лівої виличної кістки з переходом площини перелому на нижній край орбіти, косого перелому кісток спинки носу з викривленням носової перетинки і по своєму характеру відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, як такі, які викликали розлад здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину (не менше 33%).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за:

- ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, вчинене групою осіб;

- ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що виразилася в спричиненні побоїв та тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, поєднаного із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положенням ч.1 ч.2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положенням п.4 ч.1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

А ч.2 цієї статті встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В свою чергу, відповідно до змісту матеріалів кримінального провадження №0000413 встановлено, що постановою слідчого слідчого відділу Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від 28.10.2013 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А постановою слідчого слідчого відділу Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_16 від 19.05.2015 досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, відновлено, оскільки встановлено місцезнаходження останнього.

Санкцією ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції станом на 07.12.2012) передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, тобто виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України (в редакції станом на 25.07.2024), зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Санкцією ч. 4 ст. 296 КК України (в редакції станом на 07.12.2012) передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, тобто виходячи з положень до ч. 5 ст. 12 КК України (в редакції станом на 25.07.2024), зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Отже встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до змісту ч. 5 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Встановлено, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000413 ухилявся від досудового розслідування з 28.10.2013 до 19.05.2015, що складає 01 рік 06 місяців 21 день, станом на час розгляду клопотання захисника вирок у вищезазначеному кримінальному провадженні не ухвалено, заперечень від обвинуваченого та потерпілого щодо клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 до суду не надійшло.

Розумуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння (07.12.2012), враховуючи, що з часу зупинення перебігу давності до його відновлення минуло 01 рік 06 місяців 21 день, до моменту розгляду судом клопотання захисника ОСОБА_5 минуло 11 років 07 місяців 08 днів, а отже, не враховуючи строк на який було зупинено кримінальне провадження - 01 рік 06 місяців 21 день, фактично в контексті строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності минуло 10 років 17 днів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

В свою чергу, 28 липня 2015 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, який судом прийнято до розгляду в межах кримінального провадження.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК не звільняє таку особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи прийняте судом процесуальне рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди необхідно залишити без розгляду.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 2, 7, 9, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 122, 124, 286, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121,

ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 31.10.2013, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121,

ч. 4 ст. 296 КК України, - закрити.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

-диск формату DVD-R з камер відеоспостереження РК «Святошин», який знаходиться в матеріалах провадження (т. 2, а.с. 155), - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-ксерокопії документів на 34 аркушах, який знаходяться в матеріалах провадження (т. 1, а.с. 88), - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 16 год. 55 хв. 30 липня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1