Справа № 180/1002/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганці подання начальника Нікопольського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Начальник Нікопольського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним подання щодо приведення вироку суду від 11.05.2021 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у відповідність до вимог закону.

Подання обґрунтовано тим, що на обліку в Нікопольському РВ № 3 перебуває засуджений ОСОБА_4 до покарання у виді обмеження волі строком на один рік, якого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Згідно вироку суду ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) 19.04.21 року на загальну суму 1025 грн.50 коп. Водночас 09.08.2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2021 рік становить 2184 грн. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, начальник Нікопольського РВ № 3 просив суд вирішити питання про приведення вироку суду від 11.05.2021 року у відповідність до вимог закону.

Представник органу пробації, прокурор надали до суду заяви, в якій подання підтримали та просили розглядати без їх участі.

Засуджений, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, про поважність причин неприбуття не повідомив, підстав для визнання його участі обов`язковою судом не встановлено, у зв`язку із чим, на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розгляд подання проводився без його участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши особову справу засудженого № 46/2021, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення подання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Із 1.07.2021 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Нікопольському РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Як вбачається із вироку суду від 11.05.2021 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 19.04.2021 року на загальну суму 1025 гривень 50 копійок.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2189 грн. Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2021 році становив 1094 грн. 50 коп. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2021 року складали 2189 грн.

Таким чином, на день розгляду подання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що станом на 2021 рік становило 2189 грн.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Іспитовий строк, встановлений засудженому закінчився 11.05.2022 року, однак ОСОБА_4 не звільнений від призначеного йому покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно довимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України. Тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-6, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання начальника Нікопольського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 травня 2021 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя: ОСОБА_1