Справа № 639/6912/24
Провадження 1-в/639/648/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироків Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 та від 22.09.2021 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироків Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 та від 22.09.2021 відносно засудженого ОСОБА_5 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2018 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 у середині липня 2017 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1239 грн.

У подальшому ОСОБА_5 був неодноразово засуджений, востаннє вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 29.03.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1726,40 грн., 07.04.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 860 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, начальник ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» просить привести вироки Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 та від 22.09.2021 у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Від адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2017 рік становило 1600 грн., на 2018 рік становило 1762 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2018 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 у середині липня 2017 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1239 грн.

У подальшому ОСОБА_5 був неодноразово засуджений, востаннє вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_5 29.03.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1759,20 грн. (а не 1726,40 грн. як зазначено у клопотанні), 07.04.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 860 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України та за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України завдав матеріальну шкоду потерпілим за кожним з зазначених епізодів на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність приведення зазначених вироків до вимог КК України.

Так, за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 необхідно звільнити ОСОБА_5 від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, без застосування ст. 70 КК України, на підставі ст. 75 КК України вважати його таким, що звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому необхідно зазначити, що на стадії виконання вироку суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки через декриміналізацію його діяння за ч. 1 ст. 185 КК України фактично зникає кваліфікуюча ознака повторності за вчинення грабежу (ст. 186 КК України), тобто фактично перекваліфікувати його дії, адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України виключно під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України не передбачено (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України дає право суду під час виконання вироку вирішувати лише питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України).

За вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 необхідно звільнити ОСОБА_5 від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, вважати його засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2020 остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 відносно ОСОБА_5 привести до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засудженим вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_5 таким, що звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 відносно ОСОБА_5 привести до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2020 остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1