Справа № 761/2995/22
Провадження №11-кп/824/4486/2024. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1 ,
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київській слідчий ізолятор №13" матеріали провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003729 від 26.09.2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою.

у с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , без визначення розміру застави. Строк дії ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 04 серпня 2024 року, включно.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який до затримання працював, раніше не судимий, тяжкість покарання в разі визнання останнього винуватим, характер вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики ухилення обвинуваченого від суду, відсутність будь-яких відомостей щодо неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку зі станом здоров`я. Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 обраного раніше запобіжного заході у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд прийшов до переконання, що менш суворий запобіжний захід, а ніж тримання під вартою, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. У відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального право рушення, яке спричинило загибель людини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, де просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання прокурора.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали була проголошена 06.06.2024 року. Однак повний її текст, в якому викладені мотиви прийнятого рішення опубліковано та забезпечено повний доступ до її змісту лише 14.06.2024 року, відтак сторона захисту не могла надати оцінку ухваленому рішенню з точки зору мотивів та доводів протягом 5 днів, тому строк пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою, при цьому з 07 лютого 2024 року по 07 березня 2024 року утримувався без законних на то підстав, бо ухвала суду від 07.02.2024 року, якою вважався продовжено строк тримання під вартою була скасована ухвалою апеляційного суду. В черговий раз, задовольняючи клопотання прокурора, колегія суддів виходила виключно з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і начебто існують ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ухилення від суду та можливий вплив на свідків. Однак, висновки суду про доцільність подальшого утримання ОСОБА_7 під вартою, не ґрунтуються на належних, допустимих та достатніх доказах, що в сукупності з тяжкістю інкримінованого йому злочину виправдовують подальше обмеження Конституційного права особи на свободу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисникаОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року за змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки продовжують існувати обставини, а саме переховування від суду, здійснити вплив на свідка у даному провадженні, з метою зміни останнім показань, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання захисника про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 , є передчасними, оскільки йому висунуто обвинувачення, питання доведеності якого має вирішувати суд першої інстанції по закінченню судового розгляду.

Посилання захисника на відсутність доказів переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надано належну оцінку з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та його пост кримінальної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422-1КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захиснику ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не

підлягає. С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4