Провадження №11-сс/801/805/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0001669 від 01.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року клопотання слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 01.10.2024 по 29.11.2024 включно.

Одночасно визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 02 жовтня 2024 року про обрання підозрюваному у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Постановити нову ухвалу про відмову у обранні підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_7 звільнити з- під варти в залі судового засідання.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_7 , всередині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на лікуванні у відділені медико-психологічної реабілітації, Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, на базі якого базується військова частина НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , познайомився з раніше незнайомим ОСОБА_10 , який також проходив лікування у вказаному відділенні, у якого, під час неодноразового спілкування помітив банківську картку «ПриватБанк», якою постійно розраховувався останній, в результаті чого ОСОБА_7 дізнався пін-код та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою незаконного власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, 28.09.2024, близько 18.00 год, перебуваючи у палаті вказаного лікувального закладу, підійшов до особистої тумбочки ОСОБА_10 , та дістав з шухляди банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 та приховав її, усвідомлюючи, що вказана картка та наявні на ній грошові кошти є чужою власністю, та яка являється електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_10 , належить потерпілому та є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок і забезпечує доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Так, банківська платіжна картка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і містить інформацію, яка засвідчує (підтверджує) факти, котрі мають юридичне значення та на якій зберігаються грошові кошти.

Заволодівши банківською платіжною карткою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_7 , будучи обізнаний у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, 28.09.2024 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом використання банківської карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_10 , продовжуючи свою протиправну діяльність, після викрадення офіційного документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно від оточуючих та власника банківської картки, 28.09.2024 в період часу з 18 години 36 хвилин по 18 годину 37 хвилин перебуваючи в ТЦ «Поділля-Сіті», що по вул. Зодчих, 2, у м. Вінниці, шляхом зняття готівки з банкомату двома трансакціями, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Після чого, ОСОБА_7 , в середині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на лікуванні у відділені медико-психологічної реабілітації, Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, на базі якого базується військова частина НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_1 , познайомився з раніше незнайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також проходив лікування у вказаному відділенні, у якого, під час неодноразового спілкування та придбання продуктів харчування разом, помітив встановлений на мобільний телефон додаток АТ КБ «ПриватБанк» - «Приват24», яким постійно розраховувався останній, в результаті чого ОСОБА_7 дізнався пін-код та в цей час у нього виник кримінально протиправний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел ОСОБА_7 , 29.09.2024, близько 12.00 год, перебуваючи на території Центрального ринку, що по вулиці Коцюбинського, 13 в місті Вінниці, під час придбання продуктів харчування спільно з ОСОБА_11 , надавав допомогу під час розрахунку за продукти харчування, в результаті чого заволодів мобільним телефоном останнього, де установлений мобільний додаток АТ КБ «ПривтБанк» - «Приват24», де підв`язана банківська картка № НОМЕР_4 з розрахунковим рахунком НОМЕР_5 та приховав його, усвідомлюючи, що вказана телефон з доступом до картки та якій наявні грошові кошти є чужою власністю, та яка являється електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_11 належить потерпілому, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок і забезпечує доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Після чого ОСОБА_7 , будучи обізнаний у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, 29.09.2024 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом використання мобільного додатку «Приват24», де підв`язана банківська картка № НОМЕР_4 з розрахунковим рахунком НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_11 , продовжуючи свою протиправну діяльність, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно від оточуючих та власника банківської картки, 29.09.2024 в період часу з 12 години 15 хвилин по 12 годину 26 хвилин, перебуваючи на території Центрального ринку, що по АДРЕСА_2 , шляхом перерахунку готівки з картки на картку, двома трансакціями, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 140100 (сто сорок тисяч сто) гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 140100 (сто сорок тисяч сто) гривень.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що сторона обвинувачення в своєму клопотанні, а слідчий судді в ухвалі лише абстрактно допустили можливість, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливав чи намагався впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, якимось чином перешкоджав кримінальному провадженню.

Таким чином, недоведено слідчим та прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозра ОСОБА_7 належним чином необгрунтована, що є порушенням ч.1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини в частині вмотивованості судового рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Клим ОСОБА_12 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001669 від 01.10.2024 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, 01.10.2024 року йому повідомлено про підозру.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який одружений, вину визнає, обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинені злочини, та дійшов вірного висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

Вимоги апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону та перевірив обгрунтованість клопотання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких підозрюється останній

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Слідчий суддя визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 у розмірі 242 240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4