У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною їй в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , строком до 23.10.2024, з покладенням певних обов`язків,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрювана ОСОБА_6

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Постановлено змінити підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною їй в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , строкомдо 23.10.2024 (включно).

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 строком до 23.10.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, що слідчим суддею не враховано та не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється як організатор організованої групи у незаконному зберіганні та збуті наркотичних засобів, обіг яких обмежено - метадон (фенадон) (13 епізодів) на території м. Херсона, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, раніше вже притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а саме 18.02.2014 за ч. 1 ст. 309 КК України та 17.02.2020 за ч. 3 ст. 309 КК України.

Крім того, на думку прокурора слідчим суддею не враховано, суспільна небезпека кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів у яких підозрюється ОСОБА_6 ,не врахована та проігнорована думка та ухвала Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 відповідно до якої було задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2024 та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Звертає увагу, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що стороною захисту не надано жодних доказів того, що подальше утримання ОСОБА_6 під вартою є неможливим через стан здоров`я, а повідомлено суд лише про те, що остання планує здійснювати опіку, у той час, коли має чоловіка та інших членів родини, які можуть здійснювати вказаний догляд та опіку, а отже вказана обставина є надумаю і такою, яка зазначена лише для подачі клопотання про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки відсутні інші будь-які вагомі підстави для зміни запобіжного заходу.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 є організатором створеної нею спільно з ОСОБА_10 організованої групи, яка незаконно здійснювала зберігання та збут на території м. Херсона наркотичних засобів, обіг яких обмежено - метадон ( фенадон), те, що підозру обґрунтовано вагомими доказами, а також існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відсутність будь-яких інших стримуючих та запобіжних фактів), незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які у тому числі викривають протиправну діяльність останньої. Крім того, перебуваючи на свободі та маючи можливість вільно пересуватись, є ризик того, що підозрювана ОСОБА_6 , яка займається систематичним збутом наркотичних засобів, буде мати можливість продовжити свою злочинну діяльність, тим паче, що вона не має постійного доходу та засобів до існування, оскільки офіційно не працевлаштована.

Наголошує, що зміна запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з триманням особи під вартою, не відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створює в очах громадян негативне враження щодо безкарності та рівного права для всіх.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотаннязахисника про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим управлінням ГУ НП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2023 за №0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затримано в порядку п.2 ч.1 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

19.07.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001902 від 19.10.2023 до шести місяців, а саме до 23.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2024 продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.09.2024 (включно).

02.09.2024 адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу .В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не були прийняти до уваги слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це зокрема незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , значне зменшення на даний час ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина, постійне місце проживання.

Задовольняючи клопотання захисника, слідчий суддя зазначив, щоризики, які були встановлені судом при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час зменшилися, та з урахуванням наявності у підозрюваної постійного місця проживання, відсутності факту порушення у минулому умов запобіжного заходу, наявності міцних соціальних зв`язків, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, тривалість досудового розслідування,вважає за доцільне, змінити підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ч. 4 цієї статті таке клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято без дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, задовольняючи клопотання захисника, слідчий суддя зазначив, що ризики, які були встановлені судом при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, на даний час зменшилися, та з урахуванням наявності у підозрюваної постійного місця проживання, відсутності факту порушення у минулому умов запобіжного заходу, наявності міцних соціальних зв`язків, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, тривалість досудового розслідування, вважає за доцільне, змінити підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, приймаючи таке рішення слідчий суддя належним чином не вмотивував свої висновки про наявність підстав для зміни підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст.94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався захисник у клопотанні, та додані до клопотання документи у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУ НП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2023 за №0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затримано в порядку п.2 ч.1 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.05.2024 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

19.07.2024 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001902 від 19.10.2023 до шести місяців, а саме до 23.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2024 продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.09.2024 (включно).

04.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

02.09.2024 адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд не погоджується із висновками слідчого судді про те, що на час розгляду клопотання значно зменшилися ризики, які були встановлені під час застосування до підозрюваної запобіжного заходу. Оскільки, доводи клопотання захисника та додані до клопотання матеріали, щодо стану здоров`я підозрюваної та дані про її особу, не переконують у тому, що ризики, які були встановлені при обранні запобіжного заходу істотно знизилися, і що у конкретному випадку приватний інтерес переважає потреби досудового розслідування.

Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваної, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, не свідчать про істотне зниження встановлених ризиків. Такі відомості позитивно характеризують підозрювану, проте в світлі наведених обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та їх правої кваліфікації, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до мало вірогідності чи до їх виключення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється як організатор організованої групи у незаконному зберіганні та збуті наркотичних засобів, обіг яких обмежено - метадон (фенадон) (13 епізодів) на території м. Херсона, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній є достатнім мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у створені нею спільно з ОСОБА_10 організованої групи, яка незаконно здійснювала зберігання та збут на території м. Херсона наркотичних засобів, обіг яких обмежено - метадон ( фенадон), перебуваючи на свободі та маючи можливість вільно пересуватись, є ризик того, що підозрювана ОСОБА_6 , з урахуванням кількості та систематичності інкримінованих їй епізодів збуту наркотичних засобів, буде мати можливість продовжити свою злочинну діяльність, з урахуванням того, що вона не має постійного доходу та засобів до існування, оскільки офіційно не працевлаштована.

Також підозрювана може, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, які у тому числі викривають протиправну діяльність останньої.

Крім того, 04.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Вищезазначені обставини вказують на те, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної, з урахуванням нової підозри, значно збільшилися.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочинів, що розслідується та наразі інкримінується ОСОБА_6 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належним чином не врахував вищевказане, норми національного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не співставив існуючі ризики, характер кримінальних правопорушень, їх тяжкість, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту впевненість у тому, що ОСОБА_6 не порушуватиме покладених на неї процесуальних обов`язків.

Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваної, також не є слушними, оскільки наведені підстави не є достатніми для заміни підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

В матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що підозрювана ОСОБА_6 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направлена на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку. Таких медичних документів не надано і апеляційному суду. Тому висновок слідчого судді про погіршення стану здоров`я підозрюваної, що є підставою для зміни запобіжного заходу, зроблено на неповно з`ясованих обставинах справи.

Апеляційний суд вважає, що обставини на які посилається сторона захисту не свідчать про можливість застосування до підозрюваної на цій стадії кримінального провадження більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

При цьому необхідно враховувати, що клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України по суті закріплює право сторони захисту на зміну запобіжного заходу у зв`язку з встановленням нових обставин, які виникли (або про існування яких стало відомо) після постановлення ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу та не розглядалися і не приймалися до уваги слідчим суддею, судом при постановленні такої ухвали.

Визначені слідчим суддею, як нові обставини, які не були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, документи, щодо стану здоров`я підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини не можуть вважатись новими обставинами у розумінні ч.5 ст. 201 КПК України, оскільки такі обставини існували під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та докази їх існування могли бути надані стороною захисту під час обрання запобіжного заходу.

Наведені стороною захисту обставини щодо існування підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тверджень щодо даних про особу підозрюваної вже були предметом розгляду слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу. Також вказані обставини враховувались колегією суддів апеляційної інстанції під час перегляду справи за апеляційною скаргою прокурора.

Про встановлення нових обставин захисником у клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі фактично не зазначено.

Оскільки, слідчий суддя своїм рішенням не забезпечив впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваної, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Крім того, наявна інша підстава для скасування ухвали слідчого судді.

Так, як вбачається з матеріалів провадження 19.07.2024 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001902 від 19.10.2023 до шести місяців, а саме до 23.10.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2024 продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.09.2024 (включно).

Разом з тим, приймаючи рішення про зміну відносно підозрюваної запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слідчий суддя визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 23.10.2024 року. Між тим, відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2024, в межах якої розглядалось клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , строк дії ухвали про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 19.09.2024 року. Тобто, слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, за відсутності клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу визначив строк дії запобіжного заходу до 23.10.2024 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 Рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 Рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).

Крім цього, у практиці Європейського суду з прав людини, серед іншого, сформовано характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматись як незалежний орган. Що стосується ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів із цього приводу (пункти 125, 126 Рішення від 6 жовтня 2011 року у справі «Агрокомплекс проти України»).

За таких обставин, коли суд за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання залишення під вартою, продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції та фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності й безсторонності судової влади, а фактичне продовження слідчим суддею заходу забезпечення кримінального провадження, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості вищезазначених підстав для їх застосування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Таким чином, з урахуванням зазначеного та у зв`язку з відсутністю письмового клопотання прокурора, поданого саме у порядку, передбаченому ст. 184 КПК (глава 18 КПК), апеляційний суд вважає, що у слідчого судді були відсутні обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу на строк до 23.10.2024 року.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене в порушення вимог КПК України та ухвалене на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, які не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому підлягає безумовному скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, з урахуванням вище зазначених обставин, які свідчать про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України вийшов за межі своїх повноважень, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановив рішення за відсутності на те правових підстав.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Змінену апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2024 року, якою ОСОБА_6 , змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною їй в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , строком до 23.10.2024, з покладенням певних обов`язків, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді