Провадження № 1-кс/752/6031/24
У Х В А Л А

01 жовтня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000803 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за погодженням прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000803 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме на виявлену та вилучену під час огляду місця події портативну зарядну станцію «Bluetti» модель «АС200Р».

Клопотання обгрунтовується тим, що у провадженні ВД Голосіївського УП ГУНП у м .Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000803 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 11.07.2024 року приблизно о 15 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа шахрайським шляхом, під приводом продажу портативної зарядної станції «Bluetti» модель «АС200Р» заволоділа грошовими коштами в сумі 43350 грн., які ОСОБА_7 перерахував на банківську картку.

11.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено портативну зарядну станції «Bluetti» модель «АС200Р» .

У зв`язку з зазначеним вище в органу досудового розслідування на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, з метою збереження його як речового доказу.

Крім того, зазначив, що портативну зарядну станцію «Bluetti» модель «АС200Р» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000803.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва, який входить до складу групи прокурорів у межах кримінального провадження № 0000803 просила клопотання задовольнити звикладених у ньому підстав.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити.

Власник майна підтримав думку його представника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000803 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

11.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено портативну зарядну станції «Bluetti» модель «АС200Р» .

Прокурор будучи присутнім у судовому засіданні просив накласти арешт на вилучену під час огляду портативну зарядну станції «Bluetti» модель «АС200Р», з підстав збереження її як речового доказу.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Належні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

За правилами чичастини 1 статті 59 КПК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Проте, в порушення вказаних вимог, прокурором не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що таке застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вилучену під час огляду портативну зарядну станції «Bluetti» модель «АС200Р», прокурор не надав жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що зазначене майно, було здобуто кримінально-протиправним шляхом, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № № 0000803, слідчий суддя з наданих до матеріалів клопотання не вбачає.

Крім того, матеріали клопотання не містять постанову про визнання портативної зарядної станції «Bluetti» модель «АС200Р» речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000803.

Відтак, за даними матеріалів клопотаня вбачається, що накладення арешту на виявлену та вилучену в ході огляду місця події портативну зарядну станції «Bluetti» модель «АС200Р», не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на тимчасового вилучене майно з метою, як забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

клопотання дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000803 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: портативної зарядної станції «Bluetti» модель «АС200Р», вилученої 11.07.2024 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1