Справа № 496/4844/24
Провадження № 1-кс/496/2298/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про скасування арешту майна від представника заявника ОСОБА_2 -адвоката ОСОБА_3 , в якому заявник просить скасувати арешт, накладений в кримінальному провадженні №0000108 від 17.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 та зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 повернути вищевказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 володільцю ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали клопотання, оцінивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Положенням кримінального процесуального законодавства України не врегульовано питання повернення заяви про скасування арешту майна.

Згідно ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З аналізу ст. ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт, мотивація чому слід скасувати арешт. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено судового рішення завіреного належним чином на підставі якого було накладено арешт, натомість надано ухвалу про накладення арешту на майно з ЄДРСР, де інформація є прихованою.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника та його представника, що як вбачається з висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №554/2506/22 від 15.04.2024 року, ч.1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом ст.ст. 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п.2 ч.1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01.12.2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч.4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Тобто, у разі закриття слідчим (дізнавачем), прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

У даному випадку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000108 від 17.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито постановою дізнавача СД ВП № 2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 30.07.2024 року, відтак, на підставі ч.4 ст. 132 КПК України, ухвала слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2024 року (справа 496/4844/24, провадження 1-кс/496/1877/24) про арешт майна припинила свою дію.

Враховуючи вказане, а також те, що до матеріалів клопотання не долучено копії судового рішення завіреного належним чином на підставі якого було накладено арешт, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обставини, викладені в заяві, тому слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 7, 9, 174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - повернути особі, що його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1