Провадження № 1-кс/201/5004/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що у провадженні СВ Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленими особами, на підставі підроблених правовстановлюючих документів здійснила незаконну реєстрацію права власності на два об`єкти нерухомого майна, які розташовані на за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Так, 21.03.2023 року приватний нотаріус ОСОБА_4 зареєструвала право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за підставною особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна (нотаріальний бланк: НСТ: 751414) між громадянином України (продавцем) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 (покупець). Відповідно до умов вищезазначеного договору купівлі-продажу, відчужуваний будинок належав ОСОБА_6 (продавцю) на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером № 131. Зробивши в рамках виконання доручення запит до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та отримавши від останньої відповідь було встановлено, що ОСОБА_7 не посвідчувала 21.02.2008 року договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а також в зазначену дату не посвідчувала жодного нотаріального документа стороною якого був ОСОБА_6 .

В той же час, приватний нотаріус ОСОБА_4 здійснювала первинну реєстрацію нерухомого майна шляхом відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без відображення відомостей про виникнення права власності у громадянина ОСОБА_6 та з метою приховування первинного підробленого правовстановлюючого документа не завантажила до реєстру сканкопію вищезазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Надалі, з метою приховування своєї протиправної діяльності з незаконного заволодіння речовими правами на нерухоме майно та отримання грошових коштів, 23.07.2024 року ОСОБА_5 здійснив продаж домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши договір купівлі-продажу з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженцем м. Вільногірська, Дніпропетровської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , який станом на 23.10.2024 року є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, отримано інформацію, що під час реєстрації права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 використала підроблений лист КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 16.02.2023 року № 1287, який вона відсканувала та додала до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра 11.11.2024 року домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, з метою забезпеченні збереження речових доказів, не допущення подальшого відчуження нерухомого майна виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру.

На підставі викладеного, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, додані до нього приходить до такого висновку.

З матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні СВ Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленими особами, на підставі підроблених правовстановлюючих документів здійснила незаконну реєстрацію права власності на два об`єкти нерухомого майна, які розташовані на за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

21.03.2023 року приватний нотаріус ОСОБА_4 зареєструвала право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за підставною особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна (нотаріальний бланк: НСТ: 751414) між громадянином України (продавцем) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 (покупець).

Відповідно до умов вищезазначеного договору купівлі-продажу, відчужуваний будинок належав ОСОБА_6 (продавцю) на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером № 131. Зробивши в рамках виконання доручення запит до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та отримавши від останньої відповідь було встановлено, що ОСОБА_7 не посвідчувала 21.02.2008 року договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а також в зазначену дату не посвідчувала жодного нотаріального документа стороною якого був ОСОБА_6 .

Приватним нотаріусом ОСОБА_4 здійснена первина реєстрацію нерухомого майна шляхом відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без відображення відомостей про виникнення права власності у громадянина ОСОБА_6 .

У подальшому, 23.07.2024 року ОСОБА_5 здійснив продаж домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши договір купівлі-продажу з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженцем м. Вільногірська, Дніпропетровської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_8 станом на 23.10.2024 року є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На запит правоохоронних органів від приватного нотаріуса ОСОБА_7 . отримана відповідь про те, що згідно Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за 2008 рік, індекс справи №2-27, за реєстровим №131 вчинена інша нотаріальна дія від іншої особи, дата вчинення - 21 січня 2008 року. 21 лютого 2008 року в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 були використані реєстрові номери з №566 по №634. Дговір купівлі-продажу домоволодіння від 21 лютого 2008 року за реєстровим №131, укладений за участю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстровано. 21 лютого 2008 року мою був посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння за участю інших осіб, за іншим реєстровим номером. В архівній справі індекс №2-01 «Договори про відчуження будинків та документів на підставі яких вони посвідчувались» за 2008 рік, примірник вищевказаного Договору купівлі-продажу домоволодіння від 21 лютого 2008 року за реєстровим №131, відсутній.

Також, отримано інформацію про те, що під час реєстрації права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 використала підроблений лист КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 16.02.2023 № 1287, який вона відсканувала та додала до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 197-1 КК України передбачає відповідальність за діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки.

Частина 1 статті 365-2 КК України передбачає відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра 11.11.2024 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, вказане домоволодіння зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, тобто, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст. 172 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Такий спосіб арешту є тимчасовим заходом кримінального провадження, не призведе до позбавлення права власності на домоволодіння.

У зв`язку із вищенаведеним клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження.

Заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали оголошено 14 листопада 2024 року о 19 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1