Провадження №1-кп/369/1991/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Артемівськ Донецької області, маючої середню освіту, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

встановив:

12 липня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від Фастівської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення, 19.05.2024 близько 18 год. 23 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою востаннє: вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2022, за ч. 1 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки, перебуваючи у приміщення торгового залу магазину № 356/1 товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРА», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мета незаконного збагачення.

В подальшому, 19.05.2024 о 18 год. 25 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала, належні ТОВ «ФОРА» товарно- матеріальні цінності, а саме: «олія оливк. Rafael Salgado Extra Virgin с/глечик 500мл», вартістю 517 грн. 54 коп. (без ПДВ), які сховала собі під сукню у яку була одягнена.

Після чого, 19.05.2024 о 18 год. 26 хв., продовжуючи реалізовувати свій повторний злочинний умисел, діючи умисно, з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання сторонніх осіб, ОСОБА_4 пройшла через касову зону не розрахувавшись за вказаний товар, та з місця вчинення злочину зникла у невідомому напрямку, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ТОВ «ФОРА» матеріальної шкоди на зазначену вище суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор не заперечував, щодо задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

При цьому, згідно положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 19.05.2024 таємного викрадення чужого майна (крадіжка) на загальну суму 517 гривень 54 копійок.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 3 028 грн. А відтак сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1 514 грн.

Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2024 року складали 3 028 грн.

Таким чином, оскільки вартість викраденого ОСОБА_4 майна на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідне діяння перестало бути кримінально караним.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 369-372, ч. 3 ст. 479-2 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Речові докази:

- диск, формату «DVD-R», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1