Справа № 522/3105/20
Провадження по справі № 1-кп/522/1714/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, в режимі відеоконференецзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 08.01.2020 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференецзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 08.01.2020 року, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 08.01.2020 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прибув до офісу крюінгової компанії «Wilson», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де працює батько його співмешканки ОСОБА_5 , з яким у них тривалий час відбувались конфлікти на ґрунті особистої неприязні.

З метою з`ясування стосунків ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 вийти на парковку перед вказаною будівлею, де приблизно о 14 год. 10 хв., під час сварки з останнім на ґрунті неприязних відносин, що склались, з метою завдання тілесних ушкоджень, раптово для потерпілого, навмисно наніс кулаком лівої руки один сильний удар в обличчя.

В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_3 навмисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу, які згідно п. 2.3.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про відновлення провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 08.01.2020 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з цих підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження стосовно нього, на підставі ст. 49 КК України. Обвинувачений зазначив, що наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі та на закритті кримінального провадження він наполягає.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання 16.07.2024 року не з`явився, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду зазначеного клопотання без захисника та вважав, що його права порушено не буде, від якого клопотання про залучення захисника з центру безоплатного надання вторинної правової допомоги не надходило.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

16.07.2024 року представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні вищевказаної заяви захисника про закриття провадження стосовно ОСОБА_3 та звільнення його від відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, з якою представник ознайомлена, оскільки останній умисно ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук. Також просила вищевказану заяву розглядати без її участі через неможливість очікування судового засідання.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання захисника обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, п. 2 ч. 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 08.01.2020 року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що строки давності розгляду даного кримінального провадження за вказаною вище статтею КК України станом на дату подання клопотання обвинуваченим закінчились.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, у зв`язку із його неявкою в судове засідання, судове провадження було зупинено до розшуку обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що не отримував жодної повістки, не сповіщався за допомогою мобільного телефону. Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо сповіщення ОСОБА_3 про судові засідання, які відбулись 04.02.2022 року, 21.03.2022 року та 12.07.2022 року та вказаний в повідомленні про виклик ОСОБА_3 в судове засідання номер телефону не належить останньому.

Крім того, прокурором було надано відомості, згідно яких обвинувачений ОСОБА_3 у державному розшуку не перебуває та 27.12.2022 року без перешкод перетнув державний кордон України.

Даних про те, що ОСОБА_3 перебував у розшуку під час досудового розслідування суду також надано не було.

Зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства або суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченого від слідства чи суду.

Зазначена правова позиція викладена в рішеннях Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2018 року, справа № 346/883/15-к, Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30 травня 2019 року, справа № 639/793/17 та Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 26 січня 2023 року, справа № 183/3452/19.

Під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15).

Крім того, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду (по справі №735/1121/20, провадження № 13-26кс22) від 02.02.2023 року, особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення.

Таким чином, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного суду, суд доходить висновку про сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно наданої прокурором довідки УІАП ГУНП в Одеській області №13-01072024/51008 від 01.07.2024 року, щодо наявності чи відсутності судимостей, станом на 01.07.2024 року ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд у своїй постанові від 26.03.2020 року (судова справа №730/67/16).

Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, перевіривши законність заявленого клопотання, згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі вимог ст. 49 КК України, роз`яснивши учасникам провадження наслідки такого звільнення, кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній, є проступком, та з моменту його вчинення минуло більше трьох років; перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, останній до кримінальної відповідальності не притягувався; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і, відповідно, закрити кримінальне провадження стосовно нього за ч. 2 ст. 125 КК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що потерпіла сторона не позбавлена права звернутися до суду за відновленням та захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Щодо відновлення провадження окремо слід зазначити, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2024 року було задоволено апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2023 року з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді 1-ої інстанції.

Згідно вказаної ухвали, апеляційним судом зазначено, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про відновлення судом 1-ої інстанції судового провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , зняття його з розшуку, що має істотне значення для відрахування строків давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Як було зазначено, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2022 року обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук та 02.11.2023 року обвинувачений був присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, згідно журналу судового засідання, який міститься в матеріалах провадження, під час якого було вирішено питання за клопотанням сторони захисту щодо закриття провадження, на підставі ст. 49 КК України.

Так, захисник обвинуваченого у своєму клопотанні просив суд відновити провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, проти чого сторони в цілому не заперечували. При цьому, представник потерпілого в попередніх судових засіданнях зазначала, що просить відновити провадження з моменту надходження провадження до суду першої інстанції після його апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

При цьому, прямої вказівки про необхідність ухвалення судом рішення у виді окремої ухвали щодо відновлення провадження після розшуку обвинуваченого чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить.

Разом з тим, на виконання ухвали суду апеляційної інстанції, суд вважає за необхідне вважати відновленим провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - з 02.11.2023 року.

Керуючись ст. 5, 49, 125 КК України, ст. 100, 284, 285, 286, 335, 369, 372, 376, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відновити провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - з 02.11.2023 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 08.01.2020 року, за ч. 2 ст. 125 КК України КК України, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 08.01.2020 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 125 КК України КК України, закрити, на підставі п.1.ч.2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8