Справа № 545/3814/24
Провадження № 1-в/545/555/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, уродженки смт Панютине Лозівського району Харківської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше неодноразово судимої:

1) 02.03.2029 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі;

2) 26.11.2020 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.186 КК України до позбавленні волі на строк 5 років, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

Засуджена вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 09.11.2021 за ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про звільнення від покарання згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У судове засідання засуджена ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та представник адміністрації не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та регулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст.51 КУпАП викладено в новій редакції та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадання чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 ОСОБА_5 засуджена за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строком на 3 роки.

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 09.11.2021 ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 190,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.11.2021 року ОСОБА_5 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство), повторно, 30.11.2020 на суму 687 грн. 00 коп., сума викраденого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2020 р. (2102 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 за вчинення шахрайства, що завдало потерпілим матеріальної шкоди на суму, яка менша, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність приведення вироків суду у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засуджену на підставі ч.2 ст.74 КК України від призначеного судом покарання за вчинення кримінально-караних на момент ухвалення вироку діянь, залишивши покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ,

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженої ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харковавід 09.11.2021 за ч. 2 ст. 190, 71 КК України у виді позбавлення волі строком 6 років 6 місяців.

Вважати ОСОБА_5 такою, що засуджена вироком Ленінського районного суду м.Харкова за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1