ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7463/24

Провадження № 11-кп/4820/402/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25.05.2011 року ОСОБА_7 засуджено за ст.ст. 152 ч.4, ст. 71 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням в інтересах ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання. В обґрунтування зазначеного клопотання посилався на те, що засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, характеризується позитивно, працевлаштований у майстерні установи різноробочим, довів своє виправлення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 8 місяців 22 дні, призначеного вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25.05.2011 року.

Задовольняючи клопотання захисника, суд виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 вже відбув більше ніж 3/4 призначеного строку покарання, за період відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, неодноразово заохочувався, непогашених стягнень не має, працевлаштований у майстерні установи, а тому останнього слід визнати таким, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19.04.2024 року та відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, зокрема, із характеристики на засудженого та із пояснень представника виправної колонії не вбачається, що він довів своє виправлення, висновок щодо ступеня виправлення засудженого колонією не складався.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 рішенням комісії колонії з питань розгляду заохочувальних програм 07.11.2017 року було відмовлено в застосуванні норми, передбаченої ст. 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення, протокол №28; рішенням комісії колонії з питань розгляду заохочувальних програм 24.03.2020 року було відмовлено в застосуванні норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, протокол №7; рішенням комісії колонії з питань розгляду заохочувальних програм 01.06.2021 року було відмовлено щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів своє виправлення.

Отже, на його думку, рішення суду є достатньо не вмотивоване, оскільки ґрунтується дише на твердженнях самого засудженого та його захисника, натомість матеріали особової справи не містять належного обґрунтування про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній. Засуджений ОСОБА_7 , його захисник заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили залишити ухвалу суду без змін.

Вислухавши доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, в тому числі і особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Згідно до ст. 81 ч.2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ст. 81 ч. 2 КК України) та формальної (ст. 81 ч. 3 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, строк відбування покарання відраховується з 29.01.2011 року, кінець строку відбування покарання 10.01.2025 року. Відбуто більше ніж 3/4 строку покарання. Не відбута частина покарання станом на момент розгляду справи місцевим судом становила 8 місяців 22 дні.

Відповідно до ст. 81 ч. 3 п. 3 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі зміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, станом на момент розгляду справи місцевим судом засуджений ОСОБА_7 відбув частину покарання, що є умовою застосування до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Як вбачається із характеристики, наявної в матеріалах судової справи, засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання у ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» характеризувався позитивно, 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті у встановленому законом порядку та 4 рази заохочувався. У майстерні установи працевлаштований різноробочим.

Згідно ст. 118 п.5 КВК України залучається до робіт по благоустрою колонії та прилеглих до них територій, до праці ставиться сумлінно. Ініціативний у вирішення питань щодо поліпшення житлово-побутових умов засуджених. Відсутні явні прояви неадекватної поведінки, нервового збудження та пригнічення. Морально психологічний стан задовільний. Підтримує соціально-корисні зв`язки на волі з рідними. Має позитивні плани на майбутнє, активно їх впроваджує в своєму житті. Приймає участь у програмах диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення». Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку та має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організаціях, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи (а.с.4).

Вказані обставини та дані про особу ОСОБА_7 дали можливість місцевому суду зробити обґрунтований висновок, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, з чим і погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обов`язкові умови, необхідні для звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання - відбуття необхідного строку покарання, доведення свого виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці, в даному випадку є доведеними. Отже судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про наявність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення, колегія суддів приходить до переконання, що за час перебування ОСОБА_7 у виправній колонії ним досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні ним реального покарання у вигляді позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Твердження прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про виправлення засудженого, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що останній довів своє виправлення, спростовуються матеріалами особової справи засудженого, з яких виходить протилежне. Вони містять характеристику засудженого позитивного змісту, відомості про відсутність не погашених стягнень, наявність заохочень засудженого у різні періоди відбування покарання. Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора колегія суддів також виходить з того, що у судовому засіданні представник установи відбування покарання не заперечував проти клопотання захисту про застосування до засудженого ОСОБА_7 УДО.

Посилання прокурора на те, що колонією не складався висновок щодо ступеня виправлення ОСОБА_7 не спростовує наведених висновків, і не позбавляє сторону захисту права на звернення до суду з відповідним клопотанням про УДО.

Те, що ОСОБА_7 07.11.017 року було відмовлено в застосуванні норми, передбаченої ст. 101 КВК України, 24.03.2020 року норми, передбаченої ст. 82 КК України та 01.06.2021 року в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, не спростовує встановлених судом обставин і висновків і не є підставою для скасування судового рішення.

Інших підстав для зміни або скасування ухвали суду апеляційна скарга прокурора не містить та колегією судів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2024 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3