Провадження № 1-кс/752/8073/24
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003034, відомості щодо якого 08.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003034, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань 08.10.2024, в якому він просить накласти арешт на автомобіль марки "Кіа" моделі "Rіо", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ТОВ «ФАСТФІНАНС» та автомобіль марки "Nissan" моделі "Navara" на іноземній реєстрації НОМЕР_3 , реєстраційні документи на який не встановлені.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003034 від 08.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2024 приблизно о 22 годині на проспекті Академіка Глушкова, 12 у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна подія без постраждалих, а саме: зіткнення автомобіля марки "Кіа" моделі "Rіо" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та військового автомобіля марки "УАЗ" 3153 року народження 5000 к5 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВЧ НОМЕР_5 ), оформленням якої займались працівники патрульні поліції (автопатруль рубін 107) ОСОБА_6 (УПП у м. Києві рядовий поліції) та ОСОБА_7 (інспектор УПП у м. Києві старший лейтенант), які прибули на місце події на службовому автомобілі марки "Skoda" моделі "Rapid" реєстраційний номер НОМЕР_6 .Під час оформлення вказаного ДТП, о 22 год 30 хв, водій ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, командир підрозділу НОМЕР_7 ), керуючи автомобілем марки "Nissan" моделі "Navara" на іноземній реєстрації НОМЕР_3 , рухаючись проспектом Академіка Глушкова з боку вул. Василя Касіяна в бік Великої окружної дороги у м. Києві в межах четвертої

смуги (крайньої лівої) допустив зіткнення автомобілем марки "Кіа" моделі "Rіо" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в результаті неконтрольованого руху контактував зі службовим автомобілем марки "Skoda" моделі "Rapid" реєстраційний номер НОМЕР_6 , який у свою чергу контактував з автомобілем марки "УАЗ" 3153 року народження 5000 к5. Вказані автомобілі перебували в статичному положенні.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримали пасажири автомобіля марки "Кіа" моделі "Rіо", реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку госпіталізовано до НДСЛ "Охматдит".

Дані відомості 08.10.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003034 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.10.2024 встановлено, що учасником пригоди став автомобіль марки "Кіа" моделі "Rіо" реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки "Nissan" моделі "Navara" на іноземній реєстрації НОМЕР_3 , які за результатами огляду вилучені та поміщений до спеціального майданчику тимчасово вилучений транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на них можуть міститись сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля марки "Кіа" моделі "Rіо" реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТОВ «ФАСТФІНАНС».

Документи про реєстрацію автомобіля марки "Nissan" моделі "Navara" на іноземній реєстрації НОМЕР_8 DPD, не встановлені.

Вилучені предмети є доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за № 0003034 від 08.10.2024, на підставі постанови слідчого від 08.10.2024 визнано речовим доказом.

У клопотанні прокурор посилається на те, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, збереження речових доказів та проведення необхідних експертних досліджень у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився. До початку розгляду клопотання, подав заяву про розгляд клопотанян за його відсутності, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, думку учасників процесу, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно пояснюється тим, що в органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав, передбачених п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, прокурор у клопотанні вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного та не обгрунтовує мету накладення арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту майна, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання залишити без задоволення.

2. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1