Номер провадження: 11-кп/813/537/24
Справа № 946/1898/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.07.2023 у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до ЄРДР 17.02.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вилкове, Кілійського району, Одеської області, громадянки України, розлученої, офіційно не працевлаштованої, з середньою освітою, не відноситься до осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима 14 жовтня 2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК Українита призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у тому, що вона будучи визнано винуватою за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та їй призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Так, ОСОБА_7 , знаючи про те, що вона зобов`язана відпрацювати двісті годин громадських робіт, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди та попередження, проведені Ізмаїльським міськрайонним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, роз`яснення умов та попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати визначені їй судом години громадських робіт, проігнорувала призначене їй судом покарання, не виконавши їх у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не призначив покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, оскілки обвинувачена вчинила кримінальний проступок до повного відбуття покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2020.

Просить вирок суду першої інстанціїскасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022 у виді громадських робіт строком 200 годин, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України дорівнює 25 дням обмеження волі та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року 25 днів обмеження волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирок суду в частині доведеності винуватості у скоєні обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому в цій частині не переглядається.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, з приводу скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального проступку після набрання законної сили вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яким їй призначено покарання у виді у виді 200 годин громадських робіт, тобто до реального відбуття призначеного покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Однак призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України районний суд на зазначені обставини уваги не звернув та безпідставно не застосував положення ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, покарання призначене ОСОБА_7 повинно бути призначено із застосування положень ст. 71 КК України та при складенні вироків, необхідно застосувати положення ст. 72 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 в період невідбутого покарання за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022, відповідно до якого обвинуваченій призначено покарання з реальним його відбуванням, вчиняє новий злочин за який призначено нове покарання, застосування при визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків положень ст. 75 КК України є неприпустимим, так як фактично новим вироком суд першої інстанції всупереч нормам кримінального та кримінального процесуального закону звільняє засудженого від відбуття призначеного покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що на час ухвалення оскаржуваного вироку, судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки за наявності двох обов`язкових умов для застосування, закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків, а саме: вчинення нового кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком; наявності невідбутого покарання за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком, судом призначено покарання без застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 7, 9, 370, 407, 409, 413, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.07.2023 у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до ЄРДР 17.02.2023, яким ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК Українив частині призначення покарання скасувати.

Увалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.10.2022 у виді громадських робіт строком 200 годин, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України дорівнює 25 дням обмеження волі та за сукупністю вироків призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року 25 днів обмеження волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його оголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання його копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4