ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 585/2226/21 Номер провадження 11-кп/814/1826/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000407 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого:

13.11.2019 Недригайлівським районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн,

20.02.2020 Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 100 годин громадський робіт, знятий з обліку 03.07.2020 по відбуттю покарання,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково та з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 стягнуто 4000 матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок компенсації правничої (правової) допомоги. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 приблизно о 16.21 год. 21 липня 2021 року, перебуваючи на АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 через фіртку зайшов на територію господарства, а потім до будинку, де у веранді на дерев`яній лавці з чоловічої сумки вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 4500 гривень, купюрами по 100 гривень. З викраденими коштами залишив місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 4500 грн.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду та виправдати його за недоведеністю вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд у своєму рішенні зробив висновок про наявність вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині лише на підставі слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування, під час якого обвинувачений визнав свою вину. Інших доказів наявності вини ОСОБА_7 не надано, тому суд не мав достатніх підстав для визнання ОСОБА_7 винуватим в інкримінованому злочині. Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє від доказування. Фіксація моменту коли обвинувачений розраховувався в магазині грошовими коштами не є доказом, що вказані кошти викрадені у потерпілого.

Крім цього вважає, що під час слідчого експерименту не відтворювалися події, а слідча дія проводилася з метою надання обвинуваченим викривальних показань.

Вказані обставини вважає істотним порушенням КПК України, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 та представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, є правильним, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Доводи обвинуваченого про відсутність доказів його вини в інкримінованому злочину не відповідають дійсності.

Як вбачається з показань обвинуваченого він неодноразово був у будинку потерпілого, так як проживає поруч, та знав, де ОСОБА_8 кладе свою сумку в будинку.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 21.07.2021 в домогосподарстві ОСОБА_8 було встановлено, що на лавочці, яка стоїть під правою стіною від входу лежить чоловіча сумка з декількома відділеннями, які зачиняються блискавками. Поруч з сумкою лежить медична маска, коробка сірників, пачка вологих серветок, фіскальний чек, паспорт в шкірній обкладинці, шкіряний чохол для документів. Розміщення предметів на місці події зафіксовано в фототаблиці.

Зі слідчого експерименту з обвинуваченим від 26.07.2021 вбачається, що ОСОБА_7 в присутності понятих показав як він 21.07.2021 приблизно о 17 годині проходячи поряд з домоволодінням потерпілого, помітив, що фіртка, яка веде до подвір`я господарства відчинена, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, через відчинену фіртку проник на територію вказаного господарства, через відчинені двері зайшов до будинку ОСОБА_8 , де у веранді на дерев`яній лавці побачив сумку чорного кольору, взяв її та виклав з неї речі на вказану лавку. Після чого виявив, що в даній сумці знаходяться грошові кошти. Не рахуючи їх ОСОБА_7 забрав грошові кошти та покинув вказаний будинок. Відійшовши від вказаного будинку ОСОБА_7 перерахував кошти та виявив 4500 грн., купюрами по 100 гривень. Далі пішов з викраденими грошима до магазину « ОСОБА_10 », де викраденими грошима віддав борг та придбав цигарки. Після чого поїхав у м. Ромни де використав викрадені грошові кошти на власні потреби. Свої дії під час злочину ОСОБА_7 продемонстрував на місці події.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були понятими під час слідчого експерименту, підтвердили, що ОСОБА_7 у будинку потерпілого показував як він зайшов у будинок потерпілого, як викладав речу із сумки. Всі обставини він відтворював добровільно без будь-якого втручання працівників поліції та без тиску на нього.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відтворені обвинуваченим обставини під час слідчого експерименту, зокрема, те, що з сумки потерпілого на лавці були викладені речі, відповідають протоколу огляду події від 21.07.2021 з якого вбачається, що на лавці в будинку поряд із сумкою ОСОБА_8 були речі. Вказані обставини під час відтворення ОСОБА_7 ніхто не зазначав та він самостійно та добровільно зазначив вказане, що продемонстрував на місці злочину в присутності понятих. З огляду на вказане слід зробити висновок, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину був на місці події та під час слідчої дії відтворював свої дії.

Відтворені обвинуваченим обставини відповідають матеріалам справи, зокрема обставинам того, що відразу після викрадення грошових коштів обвинувачений пішов у магазин, де віддав борг за раніше придбані товари. З відеозапису у приміщенні магазину 21.07.2021 о 16.42.34 зайшов чоловік схожий за зовнішністю та одягом на ОСОБА_7 , дістав з кишені грошові кошти, схожі на купюри номіналом по 100 грн, відрахував 6 купюр і передав жінці. Після чого він підійшов до прилавку дістав ще одну купюру та передав жінці та вони чимось обмінялися. Підійшла ще одна жінка, з якою вони також чимось обмінялися.

Вказані обставини у магазині підтвердила свідок ОСОБА_13 , яка зазначила, що в магазині на ОСОБА_7 було записано борг та він прийшов у магазин і повернув його. Це було один раз. Обставини, які зафіксовані камерою магазину відповідають дійсності.

Будь-яких доказів на підтвердження показань обвинуваченого щодо повернення боргу магазину з отриманої заробітної плати за роботу ОСОБА_7 суду не надав, тому такі показання суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів ? протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням установленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, у справі № 740/3597/17.

Доводи обвинуваченого, що слідчий експеримент за його участю було проведено з порушеннями вимог КПК України, є безпідставними. Дана слідча дія проведена в присутності понятих та з фотофіксуванням, в протоколі зазначено показання ОСОБА_7 щодо його дій під час вчинення злочину з демонстрацією на місці. Вказаний протокол складений відповідно до вимог КПК України та учасниками підписано без будь-яких зауважень. Тому жодних порушень ст. 240 КПК України колегією суддів не встановлено.

Правильність проведення слідчого експерименту підтверджується допитаними свідками, які були понятими під час слідчої дії.

Враховуючи вказане та досліджені докази, суд першої інстанції надав правильну оцінку показанням ОСОБА_7 та доказам, які маються в кримінальному провадженні і дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини обвинуваченого у таємному викраденні майна ОСОБА_8 , вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Отже, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин встановлених судом, є доведеною, ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд врахував дані щодо обвинуваченого, те, що він неодноразово судимий за злочини проти власності, в 2019 році був засуджений за викрадення майна у ОСОБА_8 , новий злочин вчинив через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, будь-яких даних про відшкодування завданої злочином шкоди не надав.

Тому суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання з відбуванням в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

У зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4