Номер провадження 1-кс/754/3289/24
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003027 від 29.11.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, із вищою освітою, ФОП (зі слів), неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (зі слів), проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (зі слів),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 30.11.2024 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0003027 від 29.11.2024 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0003027 від 29.11.2024, за ознакми кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч. 3 , 186 ч. 4 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час та місці (більш точну дату встановити під час досудового розслідування не представилося можливим) ОСОБА_4 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 і трьома невстановленими слідством особами чоловічої статі та домовились про спільне вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року, держаний номерний знак НОМЕР_1 , тип палива: бензин, об`єм двигуна: 1999 см., ринкова вартість якого складає не менше 1 191 870 гривень, на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у фактичному користуванні перебуває ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28.11.2024 приблизно о 20:15 год. ОСОБА_7 , керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , та з трьома невстановленими слідством особами чоловічої статі, реалізуючи спільний протиправний умисел, за попередньою домовленістю зустрівся на автозаправній станції за назвою WOG, за адресою: АДРЕСА_3 , з раніше знайомим ОСОБА_9 , який приїхав на зустріч на автомобілі марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року, держаний номерний знак НОМЕР_1 .

Через декілька хвилин до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , запропонував ОСОБА_9 поїхати на автомобілі останнього до іншого місця під вигаданим приводом для спільного відпочинку.

ОСОБА_9 , погодившись, повіз ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на автомобілі марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Осипа Мальдештама в м. Києві, маршрутом, який показував йому ОСОБА_7 .

В подальшому, продовжуючи реалізацію спільного протиправного умислу, відповідно до узгоджених спільних дій ОСОБА_7 сказав ОСОБА_9 з`їхати з дороги та зупинитись на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , де зупинившись, до автомобіля марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, номерний знак НОМЕР_1 , підійшли троє невстановлених осіб чоловічої статі, які діючи за попередньою змовою, за вказівкою ОСОБА_7 , застосовуючи погрози застосування насильства стосовно ОСОБА_9 вимагали від останнього здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу у застосунку «ДІЯ». Почувши відмову, троє невстановлених осіб, нанесли почергово множинні удари кулаками рук в ділянку обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній, втративши рівновагу, впав на землю, в той момент до нього підійшов ОСОБА_7 та розуміючи, що його дії для потерпілого є відкритими, умисно, без його згоди, витягнув з його кишень ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, державний номерний знак НОМЕР_1 та передав ОСОБА_4 , який перебував поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою, чим підтримував протиправні дії ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 , застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_9 та подолав його волю до опору, діючи спільно з ОСОБА_4 та трьома невстановленими особами чоловічої статі, продовжили реалізацію спільного протиправного умислу, направленого на заволодіння автомобіля марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, державний номерний знак НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи, що не мають права на володіння чи користування зазначеним транспортним засобом, діючи умисно, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проникли до автомобіля марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року, держаний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 сів за кермо, за допомогою ключа завів двигун вказаного транспортного засобу та в подальшому на вказаному автомобілі з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму не менше 1 191 870 грн.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 289 ч. 3 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім того, ОСОБА_4 28.11.2024 приблизно о 20:30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час вчинення незаконного заволодіння транспортирним засобом за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і трьома невстановленими слідством особами чоловічої статі, а саме автомобіля марки LAND ROVER модель DISCOVERY SPORT, VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2019 року, держаний номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_9 , із застосуванням фізичного насильства до останнього, достовірно знаючи, що у потерпілого в кишені спортивних штанів зберігається власний мобільний телефон, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, керуючись умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України: від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2022 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №754/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024 та від 23.07.2024 № 469/2024, 29.10.2024 №4024-IX до 08.02.2025 строком на 90 діб відповідно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, використовуючи фізичну та кількісну перевагу над потерпілим, вирвав з кишені спортивних штанів ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Apple», модель «Iphone 15 pro», ІМЕІ: НОМЕР_3 , в корпусі світло сірого кольору (колір титан), у прозорому силіконовому чохлі, із сім картою мобільного оператора «Київстар» із абонентним номером НОМЕР_4 , в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.

Внаслідок чого ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 і трьома невстановленими слідством особами чоловічої статі відкрито заволоділи телефоном ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму приблизно на 50 000 грн.

29.11.2024 ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч. 3 , 186 ч. 4 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 від 29.11.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.11.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.11.2024;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 29.11.2024;

- протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2024;

- протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 29.11.2024

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 29.11.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 від 29.11.2024, де остання впізнає за наданими фотознімками особу ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 від 29.11.2024, де остання впізнає за наданими фотознімками особу ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.11.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 від 29.11.2024, де останній впізнає за наданими фотознімками особу ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 від 29.11.2024, де останній впізнає за наданими фотознімками особу ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 від 29.11.2024.

При цьому підозрюваний ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчининені кримінальних правопорушень, одним з яких є особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на ст. 12 КК України та на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, зокрема:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду оскільки повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 передбачають покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може зникнути від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, усвідомивши невідворотність великого строку покарання за його вчинення, та не виконувати, покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 42 КПК України;

2)незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні - ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, обґрунтовується тим, що з матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідків та потерпілого, та у разі незастосування запобіжного заходу тримання під вартою існує ризик впливу підозрюваного на вказаних осіб шляхом погроз, умовляння, залякування чи підкупу з метою зміни чи дачі неправдивих показань вищезазначеними особами під час досудового розслідування та судового розгляду;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення - ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 згідно відомостей з Єдиного реєстру судових рішень є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч. 4, 263 ч. 1 КК України, є особою працездатного віку, проте не працевлаштований, не має інших джерел доходу, а відтак продовжуватиме злочинну діяльність у сфері вчинення майнових злочинів, а також іншої злочинної діяльності для отримання матеріальної вигоди.

Також орган досудового слідства просить врахувати той факт, що злочин, який інкриміновано ОСОБА_4 вчинений із застосування насильства небезпечного для здоров`я особи.

Враховуючи викладене, з приводу можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів слід звернути увагу, що менш суворі запобіжні заходи у вигляді: особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_4 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості ухилення останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також не зможуть забезпечити виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вважають, що перебування ОСОБА_4 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості переховуватися від органу досудового розслідування, суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання обґрунтувавши його, зазначивши, що більш м`який запобіжний захід не буде дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Просив клопотання задовольнити за викладених в ньому підстав та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Сторона захисту заперечили проти задоволення клопотання.

Захисник просив застосувати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. В разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави, передбачений КПК України.

Підозрюваний свою винуватість у пред`явленій підозрі не визнав та показав, що будь - яких протиправних дій. вказаних у підозрі він не вчиняв. Щодо клопотання підтримав думку захисника. Також зазначив, що стосовно нього в Ірпінському районному суді Київської обсласті розглядається кримінальне провадження, де стосовно нього застосовнано запобіжний захід у виді застави, і він завжди з`являється у судові засідання.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 . слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч. 3, 186 ч. 4 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів (санкція ст. 289 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років) може вдатися до відповідних дій.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він не має постійного місця роботи, тобто відсутнє постійне джерело доходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ст.ст. 289 ч. 3 , 186 ч. 4 КК України, одним із яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, раніше не судимий (зі слів), офіційно не працює, стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи те, що кримінальні правопорушення у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 , в тому числі за ст. 289 ч. 3 КК України, що є особливо тяжким злочином, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 ч.4 п.1 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладену норма КПК Україн та суть пред`явленої підозри у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч. 3, 186 ч. 4 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 289 ч. 3, 186 ч. 4 КК України, у кримінальному провадженні №0003027 від 29.11.2024, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 05:00 години 27 січня 2025 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05:00 години 29 листопада 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1