Справа № 296/9377/24
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

11 жовтня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у жовтні 2023 року в ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та не існуючого боргового зобов`язання виник злочинний умисел направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поєднаного з погрозою потерпілій та її доньці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає у Федеративній Республіці Німеччина, в обмеженні прав, свобод та законних інтересів останньої, а також в розголошенні відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_5 , за точно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, день, час та місці, у жовтні 2023 року, залучив до злочинної діяльності свою знайому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій запропонував вчинити психологічний тиск на ОСОБА_6 , шляхом: висловлення останній вимоги у передачі грошових коштів, в сумі 42240,90 гривень, які ОСОБА_6 ніби то заборгувала ОСОБА_5 за поїздку ним до Федеративної Республіки Німеччина після повномасштабного вторгнення 24.02.2022 Збройних сил Російської Федерації на територію України; висловлення погроз ОСОБА_6 по відношенню до її доньки ОСОБА_7 , яка проживає у ФР Німеччині, в обмеженні прав, свобод та законних інтересів останньої, що буде виражатись у впливі ОСОБА_8 на припинення соціального забезпечення іншою державою доньки потерпілої; у розголошенні відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці, що стосуються її професійної діяльності, у разі невиконання потерпілою вказаної вимоги. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодилась, і таким чином вступила у злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, керуючись єдиним злочинним умислом, у період з лютого 2024 року по 13.08.2024 року, використовуючи стільниковий мобільний зв`язок, в усній формі, рішучим та агресивним тоном неодноразово висловили ОСОБА_6 вимогу у передачі ОСОБА_5 грошових коштів в сумі в сумі 42240,90 гривень, та наголошували на вищевказаних негативних наслідках, які настануть для потерпілої та її доньки у разі невиконання цієї вимоги.

У подальшому, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від потерпілої, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, у період з 13.08.2024 по 19.08.2024, використовуючи стільниковий мобільний зв`язок, у ході розмов з ОСОБА_6 , неодноразово рішучим та агресивним тоном висловив їй вимогу у передачі йому грошових коштів, сума яких за вказаний період часу з ініціативи та погодження ОСОБА_5 була змінена з 42240,90 гривень на 15000 доларів США.

Поряд з цим, ОСОБА_5 у вказаний період повторно наголосив для ОСОБА_6 на вищевказаних негативних наслідках, які настануть для потерпілої та її доньки у разі невиконання цієї вимоги, усвідомлюючи при цьому, що висловлені погрози здатні викликати в потерпілої побоювання здійснення цих погроз, що позбавить спокою через можливість їх реалізації, і бажаючи настання саме таких наслідків, створили для ОСОБА_6 реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.

Окрім цього, з метою доведення злочинного умислу до кінця, досягнення як найшвидше бажаного для себе результату у вигляді незаконного збагачення, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, 03.09.2024 використовуючи мобільний додаток «Watsapp», надіслав ОСОБА_6 повідомлення зі змістом «Щьотчік включений», чим підтвердив серйозність своїх злочинних намірів, для передачі йому грошових коштів.

У результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 , перебуваючи під постійним психологічним тиском та реально сприймаючи попередні висловлені їйпогрози по відношенню до неї та її доньки, була змушена виконати вказані незаконні вимоги.

У подальшому, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від потерпілої, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, 17.09.2024, використовуючи стільниковий мобільний зв`язок, у ході розмови з ОСОБА_6 повідомив останній про можливе місце їхньої зустрічі 18.09.2024 в м. Коростень Житомирської області, для передання останньою йому обумовленої суми грошових коштів.

Так, 18.09.2024 близько 17 год. 00 хв. під час проведення працівниками правоохоронних органів негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину в формі спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_6 , перебуваючи під психологічним тиском з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , реально сприймаючи попередні висловлені їй погрози, знаходячись у приміщенні АЗС "UPG" №91, за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Кожухівська сільська рада, 154 км автодороги сполученням «Київ-Ковель-Ягодин», передала ОСОБА_5 на їх вимоги грошові кошти в сумі 15000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 18.09.2024 становило 744300 грн., отримавши від ОСОБА_5 письмову розписку про припинення ним неправомірних дій по відношенню до потерпілої та членів її родини.

Після цього, злочинна діяльність була припинена шляхом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у вимаганні - вимозі передачі чужого майна з погрозою потерпілому та його близькому родичу в обмеженні прав, свобод або законних інтересів, розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України.

ОСОБА_8 18.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №35694031 встановлено, що у ОСОБА_8 перебуває у власності 1/2 квартира, загальною площею 75,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №32016864 встановлено, що у ОСОБА_8 перебуває у власності 1/4 кімнати гуртожитку загальною площею 35,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою забезпечення можливості конфіскації вказаного майна як виду покарання, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказане нерухоме майно підозрюваного, з метою недопущення його відчуження, розпорядження та користування.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався, що з огляду ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Клопотання підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Для арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покараня (п.3 ч.2 ст.170 КПК України необхідно, крім іншого, встановити зокрема і обгрунтованість підозри особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи стадію досудового розслідування, слідчий судді, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованою про це свідчать в своїй совокупності такі докази:

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 03.08.2024;

- протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_6 28.08.2024;

- протокол огляду речей від 28.08.2024;

- протокол НСРД за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_8 від 27.08.2024;

- протокол НСРД за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_5 від 27.08.2024;

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваній ОСОБА_8 на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_3 та 1/4 частина кімнати гуртожитку загальною площею 35,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки згідно із санкцією ч. 4 ст. 189 КК України покарання визначається у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження, з огляду на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України задовільнити.

Накласти арешт на майно на майно підозрюваної за ч.4 ст.189 КК України - ОСОБА_8 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.а саме на:

- 1/2 частину квартири, загальною площею 73,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- 1/4 частину кімнати гуртожитку, загальною площею 35,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання .

Повний текст ухвали оголошено 11.10.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1