№ 1-кс/183/2239/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000302 від 31.10.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 31.10.2024 р. надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 31.10.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 жовтня 2024 року об 11 годині 54 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 30 жовтня 2024 року поблизу будинку АДРЕСА_1 працівники поліції за порушення вимог ПДР зупинили транспортний засіб моторолер марки «Suzuki» без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів у водія було виявлено, що водійське посвідчення серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я « ОСОБА_4 », яке він пред`явив працівникові поліції має ознаки підробки. На місце пригоди було направлено слідчо - оперативну групу.

30 жовтня 2024 року слідчим проведено огляд місця події, під час якого посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду вилучено та опечатане у спец. пакет № PSP 1075933 та вилучений до Новомосковського РВП.

31 жовтня 2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені в ході огляду місця події, у кримінальному провадженням від 31 жовтня 2024 року за №0000302 визнані речовими доказами, так як можуть містити на собі сліди кримінального проступку.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом правопорушення.

Оскільки посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є основним об`єктом кримінального проступку, по ньому буде проводитися відповідна експертиза, яка вже на даний час призначена до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області.

З метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт зазначеного посвідчення водія у даному кримінальному провадженні є необхідним.

Враховуючи викладене, заявник клопотання просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 30 жовтня 2024 року під час огляду місця події у ОСОБА_4 .

В судове засідання заявник клопотання не з`явився. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши надані матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

В ч. 2 та ч. 4 ст. 168 КПК України зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч. 3 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до оформлення клопотання про арешт майна визначені в ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 31.10.2024 р. за №0000302, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.4).

Згідно протоколу огляду місця події від 30 жовтня 2024 року проведено огляд, під час якого посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено та опечатане у спец. пакет № PSP 1075933 та вилучений до Новомосковського РВП (а.с.9).

Постановою про визнання і залечення до кримінального провадження речових доказів від 31.10.2024, вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано та залучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000302 (а.с.12).

До слідчого судді з клопотанням про арешт майна заявник звернувся наступного робочого дня після вилучення майна, а саме 31.10.2024 р.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що тимчасове вилучення вищевказаних речей та забезпечення їх схоронності здійснено у відповідності до норм ст.ст. 167 та 168 КПК України. Форма та зміст заявленого клопотання про арешт майна відповідають вимогам ст. 171 КПК України. Вказане клопотання подане на наступний робочий день після тимчасового вилучення майна, тобто подане в строк, визначений в ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, тимчасово вилучені речі, є речовим доказом, що зберігає на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту на вилучені речі необхідно оскільки подальше користування, відчуження та розпорядження вилученими речами неминуче призведе до знищення або зміни слідів вчинення правопорушення, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000302 від 31.10.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно з забороною відчуження, розпорядженя та користування, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 30 жовтня 2024 року під час огляду місця події у ОСОБА_4 .

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1