Справа №361/885/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4876/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

1 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № від 14.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.03.2024 року потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.06.2024 року правонаступника померлої ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні визнано її доньку ОСОБА_10 , яка примирилась з обвинуваченим.

Разом з цим, звертає увагу на те, що згідно вимог ст. 46 КК України та правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду №439/397/17 від 16.01.2019 року під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Захисник в судове засідання не з`явився, про дату час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву в якій просив здійснювати розгляд провадження без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження захисник обвинуваченого подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні також просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою та закрити кримінальне провадження.

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання захисника задоволено, кримінальне провадження закрито у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Такий правовий висновок вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 439/397/19.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Потерпілий у кримінальному процесі має власні процесуальні права, проте він не наділяється правом примирюватися чи не примирюватися з винним замість безпосередньої жертви кримінального правопорушення, якій заподіяно смерть, під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Протилежний підхід означав би, що до близьких осіб потерпілого, який помер, та які були визнані потерпілими у кримінальному провадженні, переходять не лише права потерпілого, але і його воля (волевиявлення), що є неправильним, оскільки суперечить змісту як закону України про кримінальну відповідальність, так і змісту кримінального процесуального закону.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер.

У випадку вчинення кримінального правопорушення зі смертельними наслідками, потерпілого в кримінально-правовому розумінні на момент вирішення питання про відшкодування шкоди фізично вже не існує. Отже, смерть як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення. Втрата життя людини, яке відповідно до статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не підлягає відшкодуванню. Життя людини не може бути відновлене через незворотність смерті.

Якщо потерпілого (жертви кримінального правопорушення) фізично немає, то ніхто інший не може висловити його волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди у вигляді смерті як підстави для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

В даному кримінальному провадженні потерпілим у розумінні ст. 46 КК України є ОСОБА_9 , яка в результаті отриманих тілесних ушкоджень, заподіяних обвинуваченим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, померла.

А відтак, смерть потерпілої ОСОБА_9 , як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні статті 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення.

Заподіяна у цій справі шкода потерпілій у вигляді смерті є такою, що не піддається відшкодуванню (усуненню), оскільки має незворотній характер.

Задовольняючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою ОСОБА_10 , (донькою померлої) суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме неправильно витлумачив закон, що суперечить його точному змісту (п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року, якою звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № від 14.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя