Справа № 146/1574/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2024 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000113 від 11 червня 2024 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулешівка, Азовського району, Ростовської області, РФ, освіта середньо-спеціальна, громадянина України, учасника бойових дій, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді телефоніста-лінійного наглядача групи зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. ЗА Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1 додатку № 1 до постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992, п. п. 1, 2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, у невстановлені у ході проведення досудового розслідування час та день, але не пізніше 07.06.2024, виконуючи бойове завдання поблизу населеного пункту Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки придбав бойові припаси, а саме: 3 (три) наступальних осколкових ручних гранати GНО-1, 2 (дві) наступальних осколкових ручних гранати М67, 1 (одну) наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, 1 (одну) оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, 17(сімнадцять) кулеметних патронів калібру 12,7x108 мм, 1 (один) гвинтівочний патрон калібру 7,62x53 мм., 1 (один) 30-мм постріл з бронебійно-трасувальним снарядом до гармати 2А42 та 1 (один) 30-мм постріл з осколково-фугасно-запалювальним снарядом гармати 2А42, які розпочав зберігати при собі без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 08.06.2024 ОСОБА_4 перевіз вищевказані боєприпаси до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив їх зберігати без передбаченого законом дозволу, до 11.06.2024 часу їх вилучення працівниками відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в ході огляду місця події.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що є військовослужбовцем. Він перебував в зоні бойових дій, там він назбирав боєприпасів та привіз їх додому, де зберігав поки їх не вилучили працівники поліції. Збирав боєприпаси в якості сувенірів.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винен у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, селищна рада щодо обвинуваченого компрометуючими матеріалами не володіє, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також беручи до уваги досудову доповідь про особу обвинуваченого, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року під час проведення досудового розслідування у цій справі було накладено арешт на предмети зовні схожі на гранати, а саме 1 шт. корпусу гранати Ф-1; 2 шт. корпусу гранати М67; 4 шт. корпусів гранати GHO-1 та 1 шт. корпусу гранати РГД-5, предмети зовні схожі на запали в кількості 6 шт., а саме М213 - 2 шт., AF11 - 3 шт., УЗРГМ - 2 шт., УЗРГМ-2 - 1 шт., 17 патронів калібру 12,7 мм.; 2 патрони калібру 7,62мм., 1 осколково фугасний снаряд калібру 30 мм. та 1 бронебійний снаряд калібру 30 мм.

У зв`язку із вищевказаним, арешт накладений на вказане майно на підставі ухвали слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року, підлягає скасуванню та бойові припаси слід знищити.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 0000113 до висновків експерта вартість проведення досліджень становить 40135,84 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 40135,84 грн. (сорок тисяч сто тридцять п`ять гривень вісімдесят чотири копійки) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертиз.

Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року арешт на речові докази а саме: предмети зовні схожі на гранати, а саме 1 шт. корпусу гранати Ф-1; 2 шт. корпусу гранати М67; 4 шт. корпусів гранати GHO-1 та 1 шт. корпусу гранати РГД-5, предмети зовні схожі на запали в кількості 6 шт., а саме М213 - 2 шт., AF11 - 3 шт., УЗРГМ - 2 шт., УЗРГМ-2 - 1 шт., 17 патронів калібру 12,7 мм.; 2 патрони калібру 7,62мм., 1 осколково фугасний снаряд калібру 30 мм. та 1 бронебійний снаряд калібру 30 мм.

Речові докази, а саме бойові припаси: гранати, а саме 1 шт. корпусу гранати Ф-1; 2 шт. корпусу гранати М67, 4 шт. корпусів гранати GHO-1 та 1 шт. корпусу гранати РГД-5; запали, а саме М213 - 2 шт., AF11 - 3 шт., УЗРГМ - 2 шт., УЗРГМ-2 - 1 шт., 17 патронів калібру 12,7 мм.; 2 патрони калібру 7,62мм.; 1 осколково фугасний снаряд калібру 30 мм. та 1 бронебійний снаряд калібру 30 мм., які перебувають у кімнаті зберігання речових доказів відділу вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області - знищити.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницької апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1