Провадження №1-кс/463/8487/24
УХВАЛА

слідчого судді

29 жовтня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у відмові здійснювати перекваліфікацію кримінального правопорушення,

встановила:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою та просить визнати бездіяльність осіб Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у відмові здійснювати перекваліфікацію кримінального правопорушення та по суті перекваліфікувати кримінальне правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги покликався на те, що у провадженні Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000121 від 24.02.2023 року за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. Ним було подано клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення. Таке органом досудового розслідування отримано 09.10.2024. Проте, за результатом розгляду клопотання перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні 0000121 від 24.02.2023 року не здійснено.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області (дізнавач) будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув, причини не прибуття не повідомив.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому слідчим суддею, з урахуванням думки скаржниці, прийнято рішення про розгляд скарги за фактичної явки сторін.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 25 жовтня 2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, відділом дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000121 від 24.02.2023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні №0000121 від 24.02.2023 ОСОБА_3 09.10.2024 скеровано прокурору клопотання в тому числі про здійснення перекваліфікації кримінального правопорушення.

Прокуратурою згадане клопотання скеровано органу досудового розслідування для прийняття рішення, в межах компетенції.

Тільки 18.10.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_3 скеровано відповідь, з якої вбачається, що клопотання від 09.10.2024 в належний спосіб не розглянуто, відповідне процесуальне рішення за результатом його розгляду не прийняте.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

У відповідності до вимог статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, після подання стороною заявника клопотання, в порядку ст. 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій - у слідчого, дізнавача/прокурора виникає обов`язок розглянути таке клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання, і задовольнити його за наявності відповідних підстав, а у разі відмови в задоволенні клопотання (повної, часткової) винести вмотивовану постанову, копію якої вручити особі (у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надіслати їй).

Тобто за результатом поданого 09.10.2024 скаржником клопотання слідчий суддя має повноваження щодо зобов`язання слідчого/прокурора, в порядку ст. 220 КПК України, розглянути клопотання у визначеному законом порядку та строк (у випадку нерозгляду такого слідчим/прокурором) чи скасувати/залишити в силі рішення прокурора, слідчого, дізнавача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК Українипід час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимогКонституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином під час судового розгляду встановлено, що клопотання ОСОБА_3 від 09.10.2024, подане в порядку ст. 220 КПК України, уповноваженою особою, у визначений законом спосіб, не розглянуте, оскільки рішення у формі постанови дізнавачем не винесено.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що бездіяльність дізнавача може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах, встановлених законодавством строків, а й неналежним розглядом клопотання особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання від 09.10.2024 не розглянуте у відповідності до вимог ст. 220 КПК України. Разом з тим, вимоги скарги ОСОБА_3 містять виключно зобов`язальний характер: перекваліфікувати кримінальне правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 14.02.2023 року у справі №405/680/22 вказав, що по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

З огляду на вказане вищезгадана вимога є безпідставною.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у відмові здійснювати перекваліфікацію кримінального правопорушення, з урахуванням встановлених слідчою суддею обставин, не підлягає до задоволення.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя

постановила:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у відмові здійснювати перекваліфікацію кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1