Провадження №1-кп/127/512/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

дослідивши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000501 від 02.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на шістдесят днів, в зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу, оскільки останній тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на десяти років, що свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого та наміри вчиняти злочини в майбутньому, що підтверджується характером кримінального правопорушення, тому наявні всі підстави для продовження діючого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки у нього погіршився стан здоров`я та він потребує лікування.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання його підзахисного під вартою, зазначив, що ризики, які наведені у клопотанні не обґрунтовані жодним чином, крім того його підзахисний потребує лікування, в зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, за які, зокрема, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.

На переконання суду, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшились, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я, під час розгляду клопотання надано не було, а тому суд вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 немає достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки він не одружений, не має на утримані непрацездатних осіб та дітей, а також у нього відсутнє постійне джерело доходу.

Також, стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжного заходу, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини, тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, в зв`язку з чим йому слід продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196-199, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів з 23 липня 2024 року до 18 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1