УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

27.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3

слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

27.11.2024 слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

В клопотанні зазначено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали досудового розслідування №0001616 від 13.12.2023, в рамках якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що 05.10.2023 солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: витягом з наказів командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини про призначення на посаду, про самовільне залишення військової частини та припинення військової служби; наказами про призначення службового розслідування та про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_6 ; показаннями військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність реального ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявного ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи вимоги ч. 8 ст. 176 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання по суті прокурор ОСОБА_8 та слідчий ОСОБА_9 клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому.

Прокурор ОСОБА_8 наголосив, що відповідно до змін, внесених до кримінального та кримінально-процесуального законодавства, щодо підозрюваного у разі визнання його винуватим не можуть бути застосовані положення ст.ст. 69, 75 КК України, а згідно з приписами ст. 176 КПК України стосовно військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, зокрема, за ст. 407 КК України, не передбачено застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою. Просив врахувати, що ОСОБА_6 намагався незаконно перетнути державний кордон України в Чернівецькій області, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Слідчий додатково вказав, що підозрюваний двічі повідомляв, що має намір повернутися до військової частини для продовження проходження служби, проте не повернувся, ввівши таким чином в оману орган досудового розслідування. Вважає, що матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 злісно ухиляється від проходження військової служби, намагався залишити територію України. Крім того, щодо нього здійснюється інше кримінальне провадження також за ст. 407 КК України, а відтак під час обрання запобіжного заходу просив не визначати заставу.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що він перенервував, зневірився, заробітну плату не отримував, йому потрібні були кошти на оперативне втручання для сестри, а тому вирішив ухилятись від служби з метою влаштуватись на роботу. Разом з тим, зауважив, що спроби перетнути державний кордон не було, він їхав на роботу до м. Новодністровськ, був затриманий на блок-посту Сокиряни. Не зміг пояснити, чому будучи опитаним у квітні 2024 не з`явився для проходження ВЛК, хоча йому була надана така можливість. Просив врахувати можливість внесення ним застави.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо обрання її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просила врахувати життєві обставини ОСОБА_6 , те, що він проходив військову службу, перебував в зоні проведення бойових дій, був поранений, отримав контузію внаслідок вибухової травми, визнає причетнійсть до скоєного, а тому просила врахувати можливість визначення підозрюваному застави.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_6 військової частини в умовах воєнного стану.

19.09.2024 складено письмове повідомлення про підозру, згідно якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке направлене засобами поштового зв`язку за місцем його проживання, яке було отримано особисто 24.09.2024, що підтверджується змістом трекінгу поштового відправлення. Крім того, письмове повідомлення про підозру направлено за місцем проходження ОСОБА_6 військової служби командиру військової частини, яке уповноваженою особою було отримано 20.09.2024.

Отже, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 з дотриманням порядку, передбаченого ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, який набув статус підозрюваного.

20.09.2024 слідчим винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування.

24.09.2024 був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Постановою слідчого від 01.10.2024 досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 зупинене.

26.11.2024 о 15:50 ОСОБА_10 був затриманий на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання. В судовому засіданні підозрюваний не заперечував час і місце свого затримання.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_11 від 26.11.2024 досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001616 від 13.12.2023 відновлене.

Крім того, підозрюваний особисто 26.11.2024 отримав повідомлення про підозру, що підтвердив в судовому засіданні.

Дослідивши клопотання, додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, думку слідчого, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , заперечення адвоката ОСОБА_5 , встановивши фактичні обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Беручи до уваги обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що згідно клопотання та доданих до нього матеріалів, зокрема, на підставі матеріалів службового розслідування, проведеного у військовій частині, існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і може бути причетний до його скоєння.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений реальний ризик, на який він посилається в клопотанні, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також те, що він переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Матеріалами клопотання підтверджується, що в даному кримінальному провадженні 08.04.2024 ОСОБА_6 надавав пояснення, згідно яких у період з 07.10.2023 по 08.04.2024 обов`язки військової служби не виконував, у вказаний період часу стаціонарно не лікувався, за медичної допомогою не звертався. Участь в бойових діях брав у період з 08.08.2022 по 07.09.2022; з 26.10.2022 по 01.12.2022. 07.09.2022 отримав вибухову травму, проходив лікування до 13.09.2022, був виписаний та направлений для проходження служби. Після отримання поранення військово-лікарську комісію щодо придатності до військової служби не проходив, виявив бажання повернутися для проходження військової служби.

В судовому засіданні підтвердив, що для проходження служби не з`явився до військової частини.

Крім того, 19.06.2024 в межах даного кримінального провадження прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 надав для військовослужбовця ОСОБА_6 направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби, яке останній отримав особисто 19.06.2024, зобов`язувався розпочати проходження ВЛК 20.06.2024.

В подальшому дане направлення було анульовано у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не з`явився для проходження ВЛК, що підтверджується змістом повідомлення від 26.07.2024.

Крім того, на підставі матеріалів, долучених до клопотання, підтверджується, що ОСОБА_6 19.09.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності Новодністровським міським судом Чернівецької області (справа № 719/613/24) за незаконний перетин Державного кордону України, рішення набрало законної сили.

Слідчий суддя критично оцінює доводи підозрюваного, що він не мав наміру залишити територію України, а їхав на роботу, оскільки наведене не підтверджується жодними доказами про місце працевлаштування, трудовим договором тощо та спростовується матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності, рішення набрало законної сили, а відтак є обов`язковим для всіх органів.

Водночас, в судовому засіданні сторона обвинувачення посилалась на те, що в провадженні іншого органу досудового розслідування перебуває ще одне кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 також за ст. 405 КК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинуваення доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 свідомо ухилявся і переховувався від органу досудового розслідування.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, те, що за вчинення такого злочину КК України передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також доведеність наявного ризику.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 підлягає застосуванню виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 14.01.2025.

Абзацом 3 частини 4 статті 183 КК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема статтею 407 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини, те, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу без поважних причин не з`являвся для проходження військової служби, свідомо переховувався від органу досудового розслідування, достовірно будучи обізнаним про кримінальне провадження, надавав пояснення, що має намір повернутися для проходження військової служби, що не виконував, тобто вводив орган досудового розслідування в оману, не з`явився для проходження ВЛК за направленням прокурора, притягнутий до адміністративної відповідальності за намір незаконно перетнути Державний кордон, а тому згідно абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає підозрюваному заставу.

Слідчий суддя вважає, що стороною захисту не доведено на підставі доказів та переконливих пояснень навність у ОСОБА_6 складних життєвих обставин чи інших поважних причин, з яких він міг дозволити собі ухилятися від проходження військової служби та виконання обов`язку, передбаченого ст. 65 Конституії України. На переконання слідчого судді сам по собі факт отримання вибухового поранення ОСОБА_6 у вересні 2022 не дає йому підстав для ухилення від проходження військової служби, а є підставою для проходження військово-лікарської комісії для з`ясування придатності для подальшого проходження військової служби, для проходження якої військовослужбовець ОСОБА_6 також не з`явився, хоча прокурором йому була надана така можливість.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 діб до 14.01.2025 без визначення застави.

Рахувати строк перебування під вартою з 15-48 год 26.11.2024.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк дії ухвали встановити до 14.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 02.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1