УХВАЛА

про арешт майна

20.09.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001033 від 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

встановила:

17.09.2024 старший слідчий ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 2/25 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заборони розпоряджатися, продавати, дарувати дане майно до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню за №0001033 від 03.08.2024.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в період дії воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, неодноразово продовженого та який триває по теперішній час, а саме: 06 липня 2024 року у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом пред`явлення вимоги передати грошові кошти в сумі 150 доларів США та 1000 ЄВРО, погрожуючи розголошенням відомостей, щодо інтимної сторони життя останнього, які він бажав зберегти в таємниці та які йому стали відомі.

З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом учинення вимагання грошових коштів, використовуючи інформацію, яку потерпілий бажає зберегти в таємниці, шляхом погроз розповсюдження дружині зазначених відомостей, використовуючи месенджер Telegram з абонентським номером НОМЕР_1 , пред`явив вимогу передати грошові кошти у розмірі 1000 ЄВРО, шляхом перерахування на банківську карту АТ « А-Банк» , яка належить йому.

У подальшому 20.08.2024 о 13 год 25 хв ОСОБА_6 , сприймаючи зазначені погрози дійсними і реальними, усвідомлюючи, що у випадку ігнорування висунутих йому вимог щодо передачі грошових коштів ОСОБА_5 здійснить розголошення його дружині відомостей щодо інтимної сторони життя, які він бажає зберегти в таємниці, є небажаним для нього та викривають його аморальні вчинки, з метою недопущення розповсюдження вказаної інформації, зустрівся біля приміщення магазину АТБ, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , де передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000 ЄВРО.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами та розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до інформації отриманої від КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної Інвентаризації» станом на 01.01.2023 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 2/25 частини житлового будинку за ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Тальнівської міської ради від 23.04.1998.

На даний час виникла необхідність у арешті майна, а саме: 2/25 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_5 .

20.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Враховуючи вищевикладене, з метою конфіскації майна як виду покарання, встановлення та притягнення винних до передбаченої законодавством відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України старший слідчий просить накласти арешт на 2/25 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_5 .

Старший слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник 2/25 житлового будинку ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень КПК України, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) (п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001033 від 03.08.2024за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 189 КК України.

17.09.2024 від Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області надійшло клопотання слідчому судді про накладення арешту на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 , а саме: на 2/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до інформації, отриманої від КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної Інвентаризації», станом на 01.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 2/25 частини житлового будинку за ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Тальнівської міської ради від 23.04.1998.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку в т.ч. на рухоме чи нерухоме майно.

Згідно положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, йому повідомлено про підозру згідно з вимогами КПК України, про що містяться відповідні докази в матеріалах справи, а санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає призначення покарання в т.ч. із конфіскацією майна.

Суд на даній стадії не вправі давати оцінку обставинам висунутого обвинувачення.

Адже відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, оцінка доказів здійснюється виключно в межах необхідності такої для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведене, при вирішенні клопотання слідчий суддя враховує мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна, слідчий суддя клопотання слідчого вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є співмірним із завданням кримінального провадження, спрямованим на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

Керуючись статтями 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001033 від 03.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 2/25 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заборони розпоряджатися, продавати, дарувати дане майно до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні за №0001033 від 03.08.2024.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Текст ухвали виготовлено та проголошено 20.09.2024 о 14.20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1