У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку статті 206 КПК України, на незаконне позбавлення волі, застосування насильства під час позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В :

09.07.2024 через підсистему «Електронний суд» (зареєстровано канцелярією суду 10.07.2024 року) ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на незаконне позбавлення волі, застосування насильства під час позбавлення волі.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що 06.07.2024 його було знято з рейсового автобуса працівниками Державної прикордонної служби України і передано співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його примусили ночувати в антисанітарних умовах, спати на лавці у підвалі. В подальшому було незаконно проведено ВЛК без його згоди, за відсутності у нього медичних документів про стан здоров`я, без урахування скарг на стан здоров`я і прохання направити на додаткові обстеження до закладів охорони здоров`я. На момент написання цієї заяви ОСОБА_3 проти його волі перебуває на території 234-го загальновійськового полігону в АДРЕСА_1 . 08.07.2024 року близько 8:30 ранку службовою особою військової частини НОМЕР_1 на цьому ж полігоні ОСОБА_3 було нанесено удар кулаком в обличчя з метою примусу до надання згоди на призов до лав ЗСУ, виконання незаконних наказів і розпоряджень. Жодних законних підстав для позбавлення його волі ОСОБА_3 не вбачає.

11.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_4 подано до суду письмове повідомлення, з якого вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2024 № 98 рядовий ОСОБА_3 призначений на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 піхотного батальйону та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків; з 04.07.2024 ОСОБА_5 АТ. перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 . На підтвердження зазначеної інформації надав копії наступних документів: направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби № 2413 від 04.07.2024, довідку ВЛК № 10725 від 04.07.2024, картку обстеження та медичного огляду, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) № 179 від 04.07.2024, поіменний список військовозобов`язаних, які призвані та відправлені до військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2024, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.07.2024.

Щодо явки учасників судового розгляду.

Судове засідання з розгляду скарги було призначено слідчим суддею на 13:30 год. 11.07.2024, з метою забезпечення явки скаржника для з`ясування підстав позбавлення останнього свободи зобов`язано керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також командира військової частини НОМЕР_1 доставити ОСОБА_3 до суду.

Одночасно скаржнику було надіслано SMS - повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 , що був зазначений безпосередньо в скарзі, отримане ним 11.07.2024 о 09:45 год., в якому містилася інформація про дату, час, місце розгляду скарги.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання ОСОБА_3 не доставив та повідомив, що питання доставки відноситься до компетенції військової частини НОМЕР_1 , а остання будь - яких відомостей щодо можливості доставки ОСОБА_3 в судове засідання не надала.

Судове засідання було відкладено на 14:00 год. 12.07.2024

Скаржнику було надіслано SMS - повідомлення, направлено судову повістку до його Електронного кабінету, здійснено виклик на телефонний номер НОМЕР_2 . За результатами вжитих заходів SMS - повідомлення було доставлено ОСОБА_3 11.07.2024 о 16:02 год., повістка в підсистемі «Електронний суд» доставлена 11.07.2024 о 17:05 год., а виклик на телефонний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 не прийнятий.

Військова частина НОМЕР_1 повідомила про неможливість доставки ОСОБА_3 в судове засідання у зв`язку з проходженням особою базової загальної військової підготовки.

Враховуючи повідомлення військової частини НОМЕР_1 про неможливість доставки ОСОБА_3 в судове засідання, а також отриману інформацію про виконання ОСОБА_3 обов`язків військової служби, слідчим суддею прийнято рішення про розгляд скарги у відсутності останнього.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання аналогічно не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно із ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено в п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя розглядає скарги в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Відповідно до направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.07.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що останній здоровий, а згідно довідки військово - лікарської комісії №10725 від 04.07.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано придатним.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 №179 від 04.07.2024 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації», поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та відправлені до військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний та направлений на військову службу під час мобілізації та відправлений до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) полковника ОСОБА_7 №98 від 04.07.2024 року, з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, готовності Збройних Сил України до адекватних (випереджувальних) дій на різкі зміни в оперативній обстановці, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №65/2022 «Про загальну мобілізацію», на виконання вимог мобілізаційних розпоряджень Генерального штабу Збройних Сил України від 26.06.2024 року №9971/т, №9971/т, №9968/т, №9970/дск та з метою виконання мобілізаційного розпорядження оперативного командування «Захід» вид 26.06.2024 року № М101дск нижчепойменованих осіб із числа мобілізованих, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з 04 липня 2024 року зараховано на військову службу за призовом у воєнний час, на всі виді забезпечення, а на котлове забезпечення згідно з каталогом (100%) зі сніданку 05 липня 2024 року і призначено на посади. Зазначених осіб вважати такими, що з 04 липня 2024 року справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадами, в тому числі 1.85 рядового ОСОБА_3 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_7 на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного відділення кулеметного взводу 2 піхотного батальйону.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

Суд наголошує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, що передбачений ст. 65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи, якщо такі обставини буде встановлено.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суду з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1,17,20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що з системного аналізу положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України, а тому у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Також слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що уразі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.206 КПК України, щодо виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, не знайшла свого підтвердження, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей214,303,306,307,372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку статті 206 КПК України, на незаконне позбавлення волі, застосування насильства під час позбавлення волі - відмовити.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1