У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Українка Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20.08.2024 р., за адресою АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.08.2024 р. з визначенням застави у розмірі 242 240 грн., з покладенням на ОСОБА_6 певних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування рішення.

Прокурор звертає увагу на те, що слідчим суддею не в повній мірі враховано всіх обставин кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

- ризик переховування від суду та слідства підтверджений тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі;

- ризик знищення речей і документів доведений тим, що наразі, органом досудового розслідування не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на отримання всіх речових доказів у кримінальному провадженні, встановлюються інші підозрювані та можливі свідки протиправної діяльності;

- ризик впливу на свідків обґрунтований тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та осіб, які на даний час не допитані, в тому числі на іншого підозрюваного ОСОБА_9 ;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень доводиться тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі та використовуючи свої корупційні зв`язки може продовжити свою злочинну діяльність пов`язану з вимаганням неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не запобіжить наведеним ризикам.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлену в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше 20.05.2024 р., ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який має зв`язки серед лікарів м. Миколаєва та області, переслідуючи умисну корисливу мету, домовились про спільне вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним отриманням групи інвалідності громадянами призивного віку за результатами проходження медико-соціальної експертизи, шляхом здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме: посадовими особами обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради.

Відповідно до раніше узгодженої домовленості, ОСОБА_6 підшукував осіб призивного віку, які мають бажання отримати групу інвалідності та в подальшому знятись з військового обліку та виїхати за кордон, а ОСОБА_9 надавав вказаним особам вказівки щодо порядку дій, які необхідно зробити та здійснював вплив на посадових осіб обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради з метою надання групи інвалідності громадянам призивного віку.

13.05.2024 р., приблизно о 17.00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , за ініціативи ОСОБА_6 , зустрівся з останнім у м. Миколаєві неподалік будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу, діючи умисно, в ході зазначеної розмови, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 вимогу про передачу для себе та ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 15 000 доларів США за дії щодо здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме посадових осіб обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради за надання другої групи інвалідності, що в подальшому дає можливість знятись з військового обліку та виїхати за кордон, на яку ОСОБА_10 погодився.

24.05.2024 р. приблизно о 14.00 год. ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_6 у м. Миколаєві неподалік будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спілкування ОСОБА_6 пояснив останньому, що, для отримання другої групи інвалідності, та, подальшого зняття з військового обліку, спочатку необхідно заключити декларацію з сімейним лікарем, здати аналізи, пройти фіктивне лікування в медичному закладі стаціонарно. Під час фіктивного лікування працівником медичного закладу буде підготовлено нову медичну картку, де будуть відображені записи з неіснуючим захворюванням. Після чого, отримавши відповідну довідку із зазначенням несправжнього захворювання, ОСОБА_10 отримає направлення для проходження медико-соціальної експертизи. Після проходження експертизи останньому буде присвоєно другу групу інвалідності та після чого, в ТЦК буде знято з військового обліку. Однак для запуску цієї процедури спочатку необхідно надати 5 000 доларів США.

31.05.2024 р. приблизно о 18.00 год., діючи під контролем правоохоронних органів, заздалегідь домовившись про зустріч з метою передачі першої частини грошових коштів, ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у м. Миколаєві неподалік будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . В ході спілкування, ОСОБА_6 повідомив, що процесом отримання інвалідності та зняття з військового обліку керує ОСОБА_9 , якого останній представив під іменем « ОСОБА_11 », а ОСОБА_6 лише допомагає підшукувати відповідних людей. Після чого ОСОБА_10 почав спілкуватись з ОСОБА_9 , який підтвердив, що дійсно він керує цим процесом, зазначив, що спочатку необхідно пройти фіктивне лікування, потім отримати групу інвалідності в МСЕК та надалі знятись з військового обліку. ОСОБА_9 зазначив про необхідність надання 5 000 доларів США для початку цього процесу, на що ОСОБА_10 відповів, що має лише 2 000 доларів США. Після вказаного, ОСОБА_10 , діючи під контролем правоохоронних органів передав ОСОБА_9 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США за вплив на посадових осіб обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради за надання другої групи інвалідності, що в подальшому дає можливість знятись з військового обліку та виїхати за кордон.

11.06.2024 р. приблизно о 17.00 год. ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_9 у м. Миколаєві у дворі багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Під час спілкування ОСОБА_9 знову підтвердив, що після отримання групи інвалідності, яку надає обласний центр медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, ОСОБА_10 буде знятий з військового обліку та зможе безперешкодно покинути територію України. Зазначив, що під час проходження медико-соціальної експертизи, всі лікарі будуть обізнані щодо того, що ОСОБА_10 має підроблений діагноз. Після чого ОСОБА_9 знову висунув вимогу про надання другої частини неправомірної вигоди та останні домовились, що друга частина грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США буде надана до 19.06.2024 р.

Так, 19.06.2024 р. приблизно о 16.20 год. перебуваючи у м. Миколаєві у дворі багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_10 другу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 3 000 доларів США, за вплив на посадових осіб обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради за надання другої групи інвалідності.

Безпосередньо після отримання зазначеної неправомірної вигоди, злочинні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_6 викрито та припинено співробітниками правоохоронних органів.

19.06.2024 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.06.2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років з конфіскацією майна, наявні ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце мешкання, раніше не судимий, є студентом Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг, та приймаючи до уваги вік підозрюваного, доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не доведення прокурором недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та надасть змогу запобігти встановленим ризикам, в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права, на переконання апеляційного суду, слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання у кримінальному провадженні, зокрема, дані протоколів допиту свідка ОСОБА_10 , огляду грошових коштів, про результати контролю за вчиненням злочину, огляду мобільного телефону, обшуку квартири за адресою АДРЕСА_4 , затримання ОСОБА_6 та інші матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Обґрунтовуючи правові підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків або іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. В апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не запобіжить наведеним ризикам.

З урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вчиненого спільно з іншою особою, початкової стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та доводами прокурора про існування вказаних ризиків

Разом з тим, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є студентом Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг, має постійне місце мешкання, з урахуванням його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що можливість вчинення підозрюваним будь-яких дій, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є низькою, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, цілком забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б підтвердили вимоги апеляційної скарги прокурора, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не має, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3