Справа № 521/1889/24
Номер провадження:1-в/521/1266/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 05.03.2024 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з іспитовим строком 1 (один) рік. Вирок Малиновського районного суду м.Одеса від 05.03.2024 року набрав законної сили 05.04.2024 року, 27.05.2024 року прийнятий до виконання Хаджибейським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Вказаним Законом внесені зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності.
У зв`язку з чим начальник Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області просить звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.
Представник Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 подання підтримала, наполягала на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що подання підлягає задоволенню та засудженого слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією кримінального правопорушення. Крім того, просив скерувати матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 до ГУНП в Одеській області для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП, оскільки останнього звільнено від відбування покарання та будьяких правових наслідків за вчинене правопорушення для нього не настало.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 05.03.2024 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.Строк покарання ОСОБА_5 визначено відраховувати з 05.03.2024 року. До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 години до 06.00 години, окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги. Вирок набрав законної сили 05.03.2024 року.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 20.01.2024 року вчинив закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжку) на загальну суму 2074 грн. 48 коп.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, а саме станом на 01.01.2024 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 3028 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 20.01.2024 року чужого майна склала 2074 грн. 48 коп.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 05.03.2024 року.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
Щодо направлення матеріалів кримінального провадження до органів поліції для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.8 ст.38 КУпАП, яка передбачає, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи, що під час розгляду даного подання вирішувалось питання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, а не про закриття кримінального провадження відносно останнього, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для направлення матеріалів кримінального провадження до органів поліції для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 05.03.2024 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1