Справа № 298/1704/24 Провадження № 1-кп/304/287/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 та

законного представника ОСОБА_9 ,

представників сектору ювенальної превенції ОСОБА_10 та сектору пробації ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000297 від 08 листопада 2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , внутрішньо переміщеної особи, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 06 листопада 2023 року у період між 18.00-19.00 год в умовах введеного указом Президента України воєнного стану, перебуваючи за місцем свого постійного проживання на території комунального закладу освіти середньої загальноосвітньої школи № 44 Дніпропетровської міської ради, що тимчасово розташований по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з-під подушки належний учню молодшого класу цього ж освітнього закладу ОСОБА_5 планшет «Lenovo» моделі TB300XU, RG24 8WG, ІМЕІ НОМЕР_1 , P/N НОМЕР_2 , вартістю 3 850 грн, чим спричинив малолітньому потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 185 КК України (епізод 1).

Окрім цього неповнолітній ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 21 листопада 2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в умовах введеного указом Президента України воєнного стану, перебуваючи за місцем свого постійного проживання на території комунального закладу освіти середньої загальноосвітньої школи № 44 Дніпропетровської міської ради, що тимчасово розташований по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з належного вихователю цього ж освітнього закладу ОСОБА_4 гаманця, який у свою чергу знаходився у сумці у кімнаті відпочинку, грошові кошти у сумі 3 000 грн, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 185 КК України (епізод 2).

Четвертого листопада 2024 року у місті Перечин між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника начальника служби у справах дітей ОСОБА_9 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з умовами якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з його звільненням на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням, передбачених ст. 76 КК України обов`язків, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 добровільність наміру щодо укладення угоди підтвердив та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється. Разом зі своїм захисником та законним представником просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, просила суд затвердити таку, вказавши на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінальних правопорушень до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, що підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також вважала, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того звертала увагу суду на особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який є вихованцем закладу соціально-психологічної реабілітації дітей та до того проживав у сім`ї усиновителів, посередньо характеризується за місцем проживання у освітньому закладі, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, через що вважала за можливим застосування відносно обвинуваченого обумовленого угодою покарання, відповідно до положень ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовче судове засідання малолітній потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, однак прокурор подала суду його спільну із законним представником ОСОБА_6 заяву, в якій вони просять розглянути справу без участі малолітнього потерпілого, а також надають згоду на укладення угоди між обвинуваченим і прокурором, та відповідно не заперечують проти затвердження такої угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечила, про що подавала прокурору відповідну заяву, пояснила, що шкода їй відшкодована, а тому претензій до ОСОБА_7 не має.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , передбачені ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Суд також враховує, що вказані епізоди злочинної діяльності стороною обвинувачення кваліфіковано за однією частиною статті 185 КК України, а відтак сторонами угоди при наявності повторності кримінальних правопорушень, що кваліфікуються за однією частиною статті Особливої частини КК, вірно визначено покарання за санкцією ч. 4 ст. 185 КК України (без призначення покарання окремо за кожен з епізодів).

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні сторонами покарання ОСОБА_7 було враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного, який є неповнолітнім, характер та ступінь участі у вчиненні злочинів; врахували поведінку після вчинення злочинів; визначили обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, застосування відносно ОСОБА_7 виду та розміру покарання, що вказані в угоді, з його звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник і законний представник цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Також суд встановив, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості укладена за письмової згоди малолітнього потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 , а також потерпілої ОСОБА_4 , наданих прокурору, така відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який у березні 2022 року був евакуйований до м. Мукачево разом з дітьми закладу соціально-психологічної реабілітації дітей, а у вересні цього ж року перевезений до смт АДРЕСА_2 , де характеризується посередньо, до того виховувався у сім`ї усиновителів, за даними висновку судово-психіатричного експерта страждає на розлад поведінки у підлітковому віці (F91), про що свідчать неодноразові пропуски занять у школі, втечі з дому та школи, порушення навчальної дисципліни, схильність до повторних правопорушень, крадіжок, бродяжництва, обману, емоційної неврівноваженості, при цьому інкриміновані діяння скоїв у стані, коли міг розуміти значення свої дій та керувати ними, а також вчинення правопорушень будучи неповнолітнім відносно малолітньої особи та особи похилого віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід скасувати та у порядку ч. 1 ст. 377 КПК України звільнити обвинуваченого з-під варти у залі судового засідання.

Питання речових доказів вирішуватиметься у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 314, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 листопада 2024 року між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили скасувати.

Обвинуваченого ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти у залі судового засідання.

Речовий доказ, а саме планшет «Lenovo» моделі TB300XU, RG24 8WG, ІМЕІ НОМЕР_1 , P/N НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1