ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/2151/19 Номер провадження 11-кп/814/349/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року за №0000204, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 зі змінами та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Шостка Сумської обл., проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,

визнано винуватою та засуджено за ч.2 ст.367 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері правоохоронної діяльності на строк 1 рік без призначення додаткового покарання у вигляді штрафу.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з установленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за вчинення нею службової недбалості - неналежного виконання нею як службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті дитини, за таких обставин.

12 вересня 2017 року в Новобаварському ВП ГУНП у Харківській області було зареєстровано повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобаварського району (далі - Центр) про те, що відповідно до заяви ОСОБА_10 щодо дітей ОСОБА_11 її співмешканцем ОСОБА_12 застосовується фізична сила, чим створюється загроза життю та здоров`ю дітей. Проведення перевірки за цим повідомленням керівництвом Новобаварського ВП ГУ НП у Харківській області доручено ОСОБА_13 .

Проте починаючи з 12 вересня 2017 року ОСОБА_13 , обіймаючи на підставі наказу ГУНП у Харківській області №193о/с від 28 грудня 2016 року посаду старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Новобаварського ВП ГУНП у Харківській області, виконала покладені на неї службові обов`язки неналежним чином через несумлінне ставлення до них, оскільки: не забезпечила своєчасний розгляд згаданого вище повідомлення, проведення заходів, спрямованих на виявлення дитини ( ОСОБА_14 ), яка перебувала в складних життєвих обставинах і потребувала сторонньої допомоги, а також до вжиття заходів для забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів дитини, та, отримавши повідомлення про жорстоке поводження з малолітнім ОСОБА_14 , повинна була передбачити, що в результаті неналежного виконання нею своїх службових обов`язків, можуть настати тяжкі наслідки у вигляді смерті дитини, але, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховувала на їх запобігання. Розгляд звернення було проведено 27 вересня 2017 року після смерті малолітнього ОСОБА_14 .

Так, ОСОБА_8 : не вжила відповідних заходів щодо припинення насильства в сім`ї, не забезпечила направлення потерпілого від насильства в сім`ї до спеціалізованих установ, не відвідала постраждалого від насильства в сім`ї, особу, щодо якої існує реальна загроза вчинення насильства, за місцем проживання; у зв`язку із ситуацією у сім`ї ОСОБА_14 , що створювала реальну загрозу його життю та здоров`ю, не вжила заходів із дотриманням вимог законодавства щодо термінового вилучення дитини, її подальшого влаштування після отримання повідомлення про факт жорстокого поводження з нею, негайно не проінформувала керівника органу досудового розслідування для попередньої кваліфікації факту та внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань; не виявила та не припинила факт жорстокого поводження з дитиною, вчинення щодо неї насильства в родині, не провела превентивні заходи з ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , не проінформувала компетентні служби, відомства про вчинення насильства в родині щодо ОСОБА_14 , не вжила заходів по виявленню причин, умов поведінки ОСОБА_12 і ОСОБА_15 ; своєчасно, в триденний строк, не розглянула повідомлення Центру за заявою ОСОБА_10 .

Наведені вище порушення службових обов`язків ОСОБА_8 в сукупності призвели до того, що вона за відсутності будь-яких об`єктивних факторів, які би могли завадити їй сумлінно й добросовісно виконати свої службові обов`язки, не вжила заходів щодо захисту життя і здоров`я малолітнього ОСОБА_14 , який на той час у результаті систематичного побиття, зазнав морального, фізичного болю, перебував у стані зовнішнього обмеження харчування, продовжував зазнавати жорстокого поводження з боку своєї матері та її співмешканця.

26 вересня 2017 року ОСОБА_14 доставлено до Харківської міської клінічної лікарні з невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, де він о 06 годині 30 хвилин помер. Причиною смерті стала аліментарна дистрофія (голод) унаслідок зовнішнього обмеження харчування.

Тим самим у проміжок часу з 12 до 27 вересня 2017 року ОСОБА_8 , проявляючи злочинну службову недбалість, порушила вимоги ч.3 ст.4, абз.6, 7 ч.1 ст.6 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», абз.6, 7, 9 п.7.1., абз.5 п.7.4., п.7.6. Інструкції з організації роботи підрозділів кримінальної міліції у справах дітей, п.п.6, 6.1, 6.2, 6.3, 12 Функціональних обов`язків старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Новобаварського ВП ГУНП у Харківській області, п.п.7, 10 Порядку розгляду заяв і повідомлень про вчинення насильства в сім`ї або реальну його загрозу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003 року №616, які в своїй сукупності, перебуваючи в причинному зв`язку, призвели до спричинення тяжких наслідків у вигляді смерті малолітнього ОСОБА_14 .

В апеляційних скаргах:

прокурор ОСОБА_9 зі змінами просить у разі якщо ОСОБА_8 : надасть згоду на закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України - скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року й закрити кримінальне провадження відповідно до ст.49 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності; відмовиться від застосування права на закриття кримінального провадження - змінити вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року, звільнивши ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, яке є нетяжким злочином, у проміжок часу з 12 до 29 вересня 2017 року, а тому строк притягнення її до кримінальної відповідальності закінчився;

обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року та закрити кримінальне провадження через відсутність у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, або у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Такі вимоги обґрунтовує тим, що: стороною обвинувачення не доведено наявність у її діях елементів об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, з огляду на їх відсутність; вона не допускала неналежного ставлення до своїх службових обов`язків, мала велику завантаженість по розгляду звернень після виходу з відпустки, не могла й не повинна була передбачити можливість настання в результаті її поведінки тяжких наслідків; наведені в обвинувальному акті обставини є непослідовними та суперечливими, що порушує її право на захист від пред`явленого обвинувачення; обвинувальний акт після повідомлення їй про підозру було направлено до суду поза межами строку досудового розслідування.

У заявленому під час провадження в суді апеляційної інстанції клопотанні захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, посилаючись на скерування стороною обвинувачення обвинувального акта до суду через 10 днів із дня закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу зі змінами сторони обвинувачення, заперечив проти доводів апеляційної скарги й клопотання сторони захисту, позицію обвинуваченої та її захисника на підтримку їх апеляційної скарги й клопотання, перевірила матеріали судового та кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги зі змінами, апеляційної скарги, клопотання та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга обвинуваченої - задоволенню частково, а клопотання захисника - задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи сторони захисту про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення ОСОБА_8 про підозру, є обґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що в ході здійснення кримінального провадження суду першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки докази, надані прокурором на доведення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а й виконання стороною обвинувачення приписів ст.219 КПК України, чого місцевим судом у цьому кримінальному провадженні зроблено не було.

Здійснення ж судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

При цьому, враховуючи завдання апеляційного провадження, а саме: виправлення помилок у застосуванні норм матеріального чи процесуального права та недопущення виконання незаконних і необґрунтованих судових рішень з метою дотримання прав і законних інтересів учасників провадження, а також з огляду на: положення ст.415 КПК України, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції; ст.417 КПК України, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження в разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених ст.284 КПК України, апеляційний суд за встановлення обставини, передбаченої п.10 ч.1 ст.284 КПК України, має скасувати судове рішення місцевого суду й закрити кримінальне провадження.

Так, виходячи з п.5 ч.1 ст.407, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та закриває кримінальне провадження в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_8 органом досудового розслідування інкриміновано вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за яке її в подальшому визнано винуватою та засуджено першою судовою інстанцією.

Це кримінальне правопорушення відповідно ч.3 ст.12 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду) віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості та за чинною ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Таким чином, починаючи з початку кримінального провадження кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , не відносилось і не відноситься наразі до категорії тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Згідно з висновком об`єднаної палати, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року (справа №711/8244/18, провадження №51-769 кмо 22), датою введення в дію положень, визначених у п.4 §2 розд.4 Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», у тому числі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, є 16 березня 2018 року.

Пункт 10 ч.1 ст.284 КПК України застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань із 16 березня 2018 року, та не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань до вказаної дати.

Як убачається з матеріалів справи, відомості про кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року за №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, тобто після 16 березня 2018 року (т.1 а.к.п.9). Це кримінальне провадження в передбаченому КПК України з іншого кримінального провадження, відомості про яке були би раніше внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не виділялось та з іншим кримінальним провадженням, відомості про яке також були би раніше внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не об`єднувалось. Відповідно й процесуальні рішення про вказане не приймались і вони є відсутніми в матеріалах справи (судового й кримінального проваджень). Назване вище кримінальне провадження прокурором було самостійно зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань у зв`язку із самостійним виявленням прокурором кримінального правопорушення, про що, зокрема, наявний рапорт прокурора від 19 липня 2018 року, в якому ним повідомлено про наявність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, а саме за фактом службової недбалості співробітників Новобаварського ВП ГУНП у Харківській області, що спричинила тяжкі наслідки (т.1 а.к.п.9-11, т.1 а.с.п.20-21).

За таких обставин, наявні підстави для вирішення питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

За змістом ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, в межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України (ч.2 ст.113 КПК України).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку змін до чинного КПК України щодо строків досудового розслідування, починаючи з упровадження механізму судового контролю за строками розслідування та закінчуючи введенням процесуальних санкцій у разі недотримання стороною обвинувачення чітких вимог КПК України та вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Так, імперативними вимогами п.10 ч.1 ст.284 КПК України (в редакції на момент проведення досудового розслідування, направлення обвинувального акта до суду та чинній редакції) унормовано, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України (крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи).

Зазначені вище положення кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у ст.28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не повинні перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Також у рішеннях у справах «Іванов проти України» (п.71), Карт проти Туреччини (п.68), Вемхофф проти Німеччини (п.18) Європейський суд з прав людини констатував, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалась тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі. Період, який має враховуватись, повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (п.63 рішення у справі «Іванов проти України»).

В інтерпретації приписів КПК України (ч.1 ст.219 КПК України) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Так, ст.283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією з яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

Таким чином, початок та кінець досудового розслідування законодавець пов`язує із вчиненням чітко визначеної процесуальної дії: початок - із моментом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а закінчення - зокрема, з направленням до суду обвинувального акта.

Пунктом 2 абз.3 ч.1 ст.219 КПК України (в редакції на момент проведення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду) унормовано, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Положення аналогічного змісту щодо тривалості строку досудового розслідування в кримінальному провадженні за підозрою особи у вчиненні злочину закріплено й у чинному п.4 ч.3 ст.219 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.219 КПК України (в редакції на момент проведення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду) строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, не включається в строки, визначені в ст.219 КПК України.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 КПК України (ч.2 ст.219 КПК України (в редакції на момент проведення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду, ч.4 ст.219 КПК України в чинній редакції).

Між тим, у силу абз.2 ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 293 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.297-1 КПК України - у випадку здійснення спеціального досудового розслідування), його захиснику.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №711/3111/19 міститься висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує в часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Аналогічні правові позиції наведено в судових рішеннях Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 серпня 2024 року у справі №462/7864/19, 17 липня 2024 року у справі №363/459/20, 30 травня 2024 року у справі №755/3666/22, 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20.

З матеріалів справи (судового й кримінального проваджень) слідує, що 17 січня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року за №0000204, слідчим повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, й затим цього дня допитано її як підозрювану (т.1 а.к.п.149-154, т.1 а.с.п.20).

У подальшому надана органом досудового розслідування кваліфікація дій ОСОБА_16 не змінювалась.

Водночас перевіркою матеріалів судового й кримінального проваджень установлено, що строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні не продовжувавався.

Отже, із 17 січня 2019 року почав обчислюватись двомісячний строк, передбачений п.2 абз.3 ч.1 ст.219 КПК України (в редакції на момент проведення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду), протягом якого повинно було закінчитись досудове розслідування, тобто до 17 березня 2019 року.

13 березня 2019 року слідчим повідомлено сторону захисту ( ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_17 ) у порядку ст.290 КПК України про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування та можливість ознайомлення з ними 13 березня 2019 року (т.1 а.к.п.307-308). Протягом цього дня (13 березня 2019 року) ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_17 у повному обсязі ознайомились із матеріалами досудового розслідування, що підтверджується даними протоколу про надання доступу (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 13 березня 2019 року (т.1 а.к.п.314-320).

Так як час ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування не включається в строк досудового розслідування, то перебіг такого строку в кримінальному провадженні продовжився після згаданого ознайомлення на 1 день і його кінцевою датою було 18 березня 2019 року.

13 березня 2019 року слідчим складено й прокурором затверджено обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.367 КК України (т.1 а.с.п.3-19).

Проте названий вище обвинувальний акт скерований прокурором до суду першої інстанції 09 квітня 2019 року, що підтверджується вхідним штампом Жовтневого районного суду м. Харків (т.1 а.с.п.2). При цьому, матеріали судового, кримінального проваджень не містять і стороною обвинувачення не надано й не наведено відомостей, які би свідчили про направлення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 поштою або в інший спосіб у межах строку досудового розслідування.

Більше того, навіть відповідно до змісту супровідного листа Прокуратури Харківської області №15/1-4948-19 обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 було направлено до місцевого суду 28 березня 2019 року, тобто після спливу двомісячного строку досудового розслідування.

Водночас варто зауважити, що за змістом протоколу від 27 травня 2019 року подальше ознайомлення сторони захисту з матеріалами, наданими стороною обвинувачення, відбувалось уже на стадії судового провадження (після початку судового розгляду місцевим судом) 27 травня 2019 року, у зв`язку з чим воно не впливає на оцінку дій сторони обвинувачення в контексті дотримання строку досудового розслідування, а також, ураховуючи те, що таке ознайомлення тривало один день, а прокурором скеровано обвинувальний акт до суду зі значно тривалішим ніж один день пропуском строку досудового розслідування, то наведене й не спростовує наявність обставини, передбаченої п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 стороною обвинувачення хоча складений і затверджений 13 березня 2019 року, проте в будь-якому випадку був направлений до місцевого суду після закінчення двомісячного строку досудового розслідування, який сплинув 18 березня 2019 року й відповідно до вимог КПК України поновлення не підлягає, що свідчить про недотримання згаданого строку прокурором, а тому підлягають застосуванню приписи п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Далі колегія суддів зауважує, що за нормативним визначенням у ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт - це процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Таким чином, з огляду на положення ст.2 КПК України, за якою до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої ст.28 КПК України, ОСОБА_8 слід вважати такою, що не набула процесуального статусу обвинуваченої (підсудної).

Відповідно ж до змісту ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд може бути проведений виключно щодо особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Виходячи із викладених вище приписів процесуального закону, засад законності та дотримання розумних строків у справі, продовження щодо ОСОБА_8 кримінального провадження, в якому встановлені та підтверджені підстави для його закриття відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, суперечить цим положенням і засадам, закріпленим у КПК України, а тому суд апеляційної інстанції не перевіряє інші доводи апеляційної сторони захисту (які зводяться до констатування недоведеності прокурором і неналежного викладу відображених в обвинувальному акті обставин, відсутності в діях ОСОБА_8 ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України) й апеляційної скарги з доповненнями сторони обвинувачення (щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності чи покарання у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст.49 КПК України, що, до того ж, має нереабілітуючий характер). Інші доводи апелянтів не вплинуть на підстави, з яких кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає закриттю, та їх розгляд не призведе до ухвалення іншого судового рішення, аніж про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Зазначений вище підхід щодо правових наслідків закінчення строку досудового розслідування, повноважень апеляційного суду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.10 ч.1 ст.284 КПК України, та порядку перевірки інших доводів учасників провадження за аналогічних обставин, узгоджується з висновками, наведеними в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі 711/3111/19.

Ураховуючи викладене вище, місцевим судом було допущено істотне порушення вимог КПК України (п.1 ч.2 ст.412 КПК України - за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито), через це колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду й закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення їй про підозру.

Отже, апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає залишення без задоволення, апеляційна скарга обвинуваченої - задоволенню частково, а клопотання захисника - задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 зі змінами залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 07 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2018 року за №0000204, щодо ОСОБА_8 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4