Справа № 305/181/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції кримінальне провадження11-кп/4806/743/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, вдівець, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп. процесуальних витрат за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/107-22/11330-ХЗ.

Речовий доказ: багнет-ніж, який є бойовою військовою холодною зброєю колюче-ріжучої дії - багнет-ножем моделі «М-7», зразка 1964 року, до автоматичної гвинтівки «М-16», що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Рахівського ВП ГУ ПН в Закарпатській області, звернуто на користь держави та передано на потреби Збройних Сил України.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , у невстановлений слідством час, місці та спосіб, придбав багнет-ніж, який зберігав справа від сидіння водія у салоні автомобіля марки «Audi А6», чорного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , належного ОСОБА_9 , яким користувався та керував, таким чином здійснював носіння багнету-ножа, до 19.12.2022 коли, близько 13 год, керуючи вказаним автомобілем, рухаючись по автодорозі Н-09, з с. Яблуниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, був зупинений на стаціонарному посту поліції «Лазещина» для перевірки документів, під час проведення перевірки та огляду салону автомобіля співробітниками Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області було виявлено та вилучено вказаний багнет-ніж, який є бойовою військовою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, багнет-ножем моделі «М-7» зразка 1964 року, до автоматичної гвинтівки «М-16».

-2-

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на необхідність скасування вироку суду 31.10.2023 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає про те, що ОСОБА_6 добровільно надав згоду на проведення огляду його транспортного засобу, про що подав письмову заяву. Під час огляду місця події встановлено, що під час відкриття задньої пасажирської дверки на задньому сидінні автомобіля біля підлокітника знаходився предмет, ззовні схожий на ніж, який був у чохлі. Таким чином, протокол огляду місця події підтверджує знаходження предмета, схожого на ніж на візуально доступному місці, тобто обставин його приховування не встановлено. Висновком експерта № СЕ-19/107-22/11330-ХЗ від 23.12.2022 стверджено, що наданий на дослідження предмет, що схожий на штиковий ніж та упакований в помаранчевий паперовий конверт - є бойовою (військовою) холодною зброєю колюче-ріжучої дії, багнет-ножем, моделі М-7, зразка 1964 року до автоматичної гвинтівки М16, яка знаходиться на озброєнні армії Сполучених Штатів Америки. Досліджуваний багнет-ніж виготовлений промисловим способом. Вказаний доказ підтверджує, що для визначення характеристики знайденого ним ножа, необхідним є проведення відповідного експертного дослідження, оскільки будь-яка особа, не маючи відповідної кваліфікації та профільних знань в галузі «холодної зброї» не може кваліфікувати такий предмет як холодну зброю. Судом безпідставно визнано доказом постанову про визнання предмету речовим доказом від 28.12.2022, оскільки такий не підтверджує ні спростовує його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також вказує на недопустимість як доказу у кримінальному провадженні CD-R диску «Axent», 700 МВ 80 min 52Х, оскільки у протоколі не відмічено на який пристрій було здійснено відеозапис, до матеріалів кримінального провадження додано копію диску, який перезаписано. Крім іншого, в оскаржуваному вироку суд не описує дослідження доказу заяви ОСОБА_6 від 19.12.2022 про добровільну видачу предмета, схожого на штик-ніж, який ним був знайдений та яка була подана працівниками поліції і яка досліджувалась під час судового розгляду, що підтверджує намір добровільної видачі знайденого ним предмету. Показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не доводяться обставини, викладені в обвинувальному акті щодо придбання ОСОБА_6 предмета, схожого на штик-ніж та умислу на його незаконне зберігання та перевезення. Показання свідка ОСОБА_12 отримані під час судового розгляду, судом викладені у вироку неповно й недостовірно та відрізняються від звукозапису судового засідання. Крім того, судом безпідставно не дано оцінки його показанням, в яких він чітко та послідовно описував обставини, які свідчили про його намір добровільно здати знайдений ним ніж, тому він не підлягає кримінальній відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Стороною обвинувачення не спростовано належними доказами викладену ним від самого початку відносин з правоохоронними органами, позицію щодо добровільної здачі знайденого ним предмета. Судом при призначенні йому покарання не дотримано положення ст. 65 КК України та не враховано, що він на диспансерних обліках не перебуває, несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину, вдівець, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, промову прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягаєз таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-3-

За приписами до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив, правильно оцінив та призначив справедливий вид та міру покарання.

Вина ОСОБА_6 у носінні іншої холодної зброї (багнет ніж) без передбаченого законом дозволу підтверджується низкою доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, які обґрунтовано враховано судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавав частково та пояснив, що 19.12.2022 разом зі своєю дівчиною ОСОБА_12 відпочивали на Буковелі. Вирішили проїхатися по місцевості, щоб зробити фотосесію. Проїжджаючи по дорозі, побачили гарне місце, де зупинялися відпочиваючі. Вони також зупинилися, вийшли з авто, фотографувалися, милувалися природою. У якийсь момент побачив на землі біля колоди предмет, коли підняв цей предмет, побачив, що то був ніж. Оскільки, на місці знахідки було дуже багато дітей, відпочиваючих, які могли підняти ніж, тому вирішив забрати знахідку, щоб не сталося якогось лиха. Знайдений ніж помістив на заднє сидіння власного авто. Разом з дівчиною поїхали у сторону населеного пункту АДРЕСА_2 . На КПП в с. Лазещина, його зупинили працівники поліції, які під час перевірки документів, запитали про предмет, що знаходився на задньому сидінні авто. Після чого працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу. У письмовій заяві, наданій працівникам слідчо-оперативної групи повідомив, що багнет ніж мав намір завезти у найближчий відділок поліції, щоб здати. Спеціальних знань у галузі холодної зброї не має, тому не знав про те, що знайдений ніж є холодною зброєю. Також ствердив, що не зміг викликати на місце, де знайшов ніж, працівників поліції, оскільки там не було зв`язку. Часткове визнання винуватості полягає у тому, що він знайшов багнет ніж, підібрав його і перевозив до найближчого відділку поліції для того щоб добровільно здати.

-4-

Незважаючи на часткове заперечення вини обвинуваченим, його вина підтверджується показаннями свідків.

Показаннями свідка ОСОБА_10 підтверджено, що 19.12.2022 разом з напарником ОСОБА_11 чергували на стаціонарному посту в АДРЕСА_2 . Десь після обіду, через стаціонарний пост проїжджав автомобіль марки «Audi А6», з тернопільськими номерними знаками, під керуванням ОСОБА_6 . Під час перевірки документів, побачив, що біля водія був предмет, ззовні схожий на холодну зброю, а саме багнет ніж, який знаходився між сидіннями, біля правої руки водія. У автомобілі, поруч з водієм, на пасажирському сидінні, знаходилася дівчина. На його запитання, що це за предмет, ОСОБА_6 не зміг відповісти. Після чого, доповів старшому посту - ОСОБА_11 . Вони здійснили виклик на «102». ОСОБА_6 під час зупинки не зміг надати документи для перевірки, пояснивши, що забув їх у готелі, згодом такі йому підвезли. Спілкування між ними відбувалося через спущене вікно водія, тому предмет, схожий на багнет ніж, який знаходився у кобурі було добре видно. Огляд цього предмету не проводив.

Показаннями свідка ОСОБА_11 підтверджено, що 19.12.2022 ніс службу в якості старшого блок поста. Під час зупинки автомобіля марки «Audi А6», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , через спущене водійське скло у салоні автомобіля візуально побачив холодну зброю. На його запитання чи є документи на зброю, ОСОБА_6 відповів, що немає. Після чого, зателефонував на «102». Документи особисто йому ОСОБА_6 не пред`являв. Він не являється спеціалістом у галузі холодної зброї, до прибуття слідчо-оперативної групи зброю не оглядав. Не чув такого, щоб обвинувачений ОСОБА_6 повідомляв, що везе зброю у поліцейський відділок для добровільної здачі.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що 19.12.2022 близько обіду, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , на автомобілі «Audi А6», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , їхали з курорту «Буковель» у сторону с. Яблуниця Івано-Франківської області для того, щоб зробити фотосесію та помилуватися природою. По дорозі, побачивши гарні краєвиди, зупинилися. ОСОБА_6 спочатку побачив предмет, який підняв і поставив у автомобіль. Це була якась металева штука, яку він поклав з заді на сидіння, на видному місці. Після чого сказав, що знахідку потрібно віддати у поліцію.

Крім показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Рапортом старшого інспектора чергового Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_13 від 19.12.2022 підтверджено, що 19.12.2022 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 6680, у результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 19.12.2022 о 13 год 41 хв надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 19.12.2022 о 13 год 38 хв за адресою Рахівський район с. Лазещина, вул. Центральна, блок пост Лазещина, зупинено транспортний засіб марки «Audi А6», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці виявлено предмет, схожий на ніж, біля сидіння водія з правої сторони (а.к.п. 107-108).

Письмовою заявою ОСОБА_6 , поданої на ім`я начальника Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підтверджено, що ОСОБА_6 не заперечує проти того, щоб працівники поліції Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області провели огляд транспортного засобу марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є його покійна дружина, який належав їм на праві спільної сумісної власності (а.к.п. 109).

Протоколом огляду місця події від 19.12.2022 підтверджено, що огляд почато о 15 год 40 хв слідчим СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється узбіччя автомобільної дороги Н-09 «Мукачево-Рогатин-Львів»

-5-

на ділянці відрізку дороги в с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області. На момент початку огляду на стаціонарному пості «Лазещина» на правій стороні узбіччя в напрямку м. Рахів зі сторони Івано-Франківської області припаркований автомобіль чорного кольору, марки «Ауді» моделі А6, з реєстраційним номером НОМЕР_1 . При візуальному огляді вищевказаного автомобіля марки «Ауді А6» наявних пошкоджень по кузову автомобіля не виявлено. При відкритті задньої правої пасажирської сторони на ходу автомобіля на задньому сидінні близько до центру, а саме біля підлокітника знаходиться предмет, який зовні схожий на ніж, що знаходився у чохлі (кобурі). Рукоятка вказаного предмету, схожого на ніж, чорного кольору, а кобура (чохол) в якому знаходиться частина леза даного предмету знаходиться в чохлі зеленого кольору. Також під час огляду вищевказаного предмету на задньому сидінні знаходилися дві подушки, сумка білого кольору зверху з паперовими серветками в рулоні білого кольору. Загальна довжина ножа 30 см, довжина клина 17 см, а загальна довжина руків`я 13 см. Вищевказаний ніж складається з клина, руків`я та обмежувача. На обмежувачі із зовнішньої, а саме зі сторони леза на боковій частині, є вибите гравійований «OMTARIO» з правої сторони, а також «U.S. M7» з лівої сторони. Руків`я ножа складається з двох пластикових часток чорного кольору, які прикріплені до основи ножа, двома гвинтами. Вкінці руків`я із задньої частини є наявний металічний механізм, який призначений для фіксації ножа. Клинок має товщину 5 мм, складається з двохсторонньої заточки. Чохол, в якому знаходиться ніж довжиною 33 см, складається з пластмаси, металу пупирчастої частини з ремінцем, призначеним для кріплення на ремінь. Вказаний предмет поміщений у паперовий конверт, на який прикріплена бірка аркушу паперу А4 з підписами понятих та учасниками огляду (а.к.п. 110-113).

До протоколу огляду місця події додані ілюстративні таблиці, на яких зображені: загальний вигляд дороги в сторону Івано-Франківської області в с. Лазещина на посту «Лазещина»; загальний вигляд автомобіля марки «Audi А6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; вигляд правої сторони та вигляд місця у салоні автомобіля, де був виявлений ніж; детальний вигляд ножа (а. к. п. 114-117).

З висновку експерта № СЕ-19/107-22/11330-ХЗ від 23.12.2022 вбачається, що наданий на дослідження предмет, що схожий на штиковий ніж та упакований в помаранчевий паперовий конверт, - є бойовою (військовою) холодною зброєю колюче-ріжучої дії, багнет-ножем, моделі М-7, зразка 1964 року до автоматичної гвинтівки М16, яка знаходиться на озброєнні армії Сполучених Штатів Америки. Досліджуваний багнет-ніж виготовлений промисловим способом (а.к.п. 126-133).

Відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 28.12.2022, винесеної слідчим СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_17 , предмет, який надійшов, а саме бойова (військова) холодна зброя колюче-ріжучої дії, багнет-ніж, модель М-7 зразка 1964 року до автоматичної гвинтівки М16, який упакований в спеціальний пакет Україна МВС Експертна служба з номером 4183207, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000453 від 20.12.2022 (а.к.п. 134-135).

Із заяви ОСОБА_10 від 27.12.2022, свідка у кримінальному провадженні № 0000453 від 19.12.2022 вбачається, що останній просить долучити до матеріалів кримінального провадження оптичний диск, на якому міститься відеозапис за 19.12.2022 БП «Лазещина», і на якому відображено місце знаходження предмету, схожого на холодну зброю, у транспортному засобі марки «Ауді» моделі А6, з державним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 (а.к.п. 137).

Відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 27.12.2022, винесеної слідчим СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_17 , оптичний CD-R диск «Axent», 700 МВ 80 min 52Х, на якому міститься відеозапис, який упаковано в білий паперовий конверт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000453 від 20.12.2022 (а.к.п. 138-139).

-6-

Із протоколу огляду відеозапису від 27.12.2022 вбачається, що предметом огляду є оптичний CD-R диску «Axent», 700 МВ 80 min 52Х, який містить відеозапис, на якому видно розташування предмету, схожого на холодну зброю на БП «Лазещина» в автомобілі марки «Audi А6», д. н. з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 . На вказаному диску в ході огляду виявлено файл «Video 2022-12-27 at 09.27.05», який містить відеозапис формату МР4 тривалістю 18 секунд, який було знято під час перевірки документів співробітниками поліції на блок пості «Лазещина», Рахівського району Закарпатської області, транспортного засобу марки «Audi А6» з державним номерним знаком НОМЕР_1 . У ході перегляду у період з 2 по 4 секунду зображено розташування у вищевказаному автомобілі предмету, що схожий на холодну зброю, а саме з правої сторони між водійським сидінням чорного кольору та селектором коробки перемикання передач, біля місця, де фіксується пасок безпеки. Під час огляду застосовані технічні засоби комп`ютер марки «LOGIC POWER», монітор марки «ACER» з серійним номером MMLXLEE44267 та програма «Фільми й телепрограми». Огляд проводився при штучному освітленні в службовому кабінет (а.к.п. 141).

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося в суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального провадження.

Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 наводить власну оцінку фактичних обставин кримінального провадження у підтвердження відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а також вказує на невірну оцінку показань свідків, однак не вказує про необхідність повторного дослідження апеляційним судом доказів та допиту свідків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків судом першої інстанції були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту обвинуваченого, свідків, заявлених у кримінальному провадженні, та дослідження всіх письмових доказів, стороною захисту не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого та сторони захисту про ненадання судом належної оцінки показанням свідків, спростовуються змістом судового рішення, у якому детально описано, які саме обставини підтверджують свідки. Більше того, суд першої інстанції

-7-

встановив, що показання свідка ОСОБА_12 в частині того, що вона бачила як ОСОБА_6 знайшов «якусь металеву штуку», яку помістив у авто та мав намір віддати працівникам поліції, не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та частково з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , що свідчить про те, що ці показання надані з метою допомогти ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності, оскільки, як встановлено судом, обвинувачений та свідок ОСОБА_12 є співмешканцями. Із цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, вважаючи, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджуються між собою та іншими наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом першої інстанції доказами.

Колегією суддів не встановлено підстав для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки стороною захисту не вказується, у чому саме полягає неповнота або порушення при дослідженні обставин та доказів під час судового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що незгода сторони кримінального провадження з оцінкою доказів, яку здійснив суд першої інстанції, та висновками суду першої інстанції з приводу пред`явленого особі обвинувачення, не являється підставою для повторного дослідження доказів у суді апеляційної інстанції, оскільки при відсутності законних підстав та аргументованих доводів про таку необхідність суд апеляційної інстанції не вправі здійснювати власної оцінки доказів, а погодитися з тією оцінкою, яку дав суд першої інстанції. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яка міститься у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 16.03.2021 в справі № 154/2975/17.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч.

Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї (багнет ніж) без передбаченого законом дозволу, а тому доводи обвинуваченого та сторони захисту, викладені у поданій апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів уважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Твердження обвинуваченого та сторони захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та наведеними вище письмовими доказами.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а тому судом показання вказаних свідків обгрунтовано визнано правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

До того ж підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а під час апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником не наведено доказів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого ОСОБА_6

-8-

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не доводяться обставини, викладені в обвинувальному акті щодо придбання ОСОБА_6 предмета, схожого на штик-ніж та умислу на його незаконне зберігання та перевезення, апеляційний суд визнає такими, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеним вище і такі відхиляються.

Апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що показання свідка ОСОБА_12 отримані під час судового розгляду, судом викладені у вироку неповно й недостовірно та відрізняються від звукозапису судового засідання. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений та сторона захисту не порушували питання про дослідження звукозапису судового засідання чи повторного допиту свідка ОСОБА_12 , а також не посилалися на те, які саме показання цього свідка не викладені у вироку та чим саме показання свідка, які викладені у вироку, відрізняються від показань, які містяться на звукозаписі судового засідання.

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, колегія суддів уважає, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Діяння ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї (багнет ніж) без передбаченого законом дозволу.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого та сторони захисту про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 добровільно надав згоду на проведення огляду його транспортного засобу, про що подав письмову заяву, а судом безпідставно не дано оцінки його показанням, в яких він чітко та послідовно описував обставини, які свідчили про його намір добровільно здати знайдений ним ніж, тому він не підлягає кримінальній відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України не підлягає кримінальній відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першою або другою цієї статті, особа, яка добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» звернуто увагу судів на те, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

-9-

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 відразу після зупинки транспортного засобу марки «Audi А6» чорного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під його керуванням, маючи у салоні автомобіля багнет-ніж повинен був повідомити працівників поліції про наявність такого предмету, однак таких дій не вчинив, а на запитання працівника поліції, «що то за предмет», відповів, «що такий час зараз, що у всіх таке має бути».

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 фактично визнав факт зберігання ним багнет-ножа, про добровільну видачу якого повідомив лише після прибуття на місце події слідчо-оперативної групи, тобто лише тоді, коли вже не мав об`єктивної можливості надалі безперешкодно зберігати холодну зброю.

Колегія суддів уважає, що дійшовши до вказаного висновку, суд першої інстанції дав належну оцінку письмовій заяві ОСОБА_6 від 19.12.2022, адресованій слідчому СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_18 , відповідно до якої ОСОБА_6 добровільно видає предмет, схожий на ніж, який знайшов на Яблунецькому перевалі, після чого помістив його в автомобіль марки «Audi А6», біля себе, заява написана власноручно, претензій до працівників поліції немає.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст цієї заяви не містить жодних відомостей про те, що ОСОБА_6 мав намір здати багнет-ніж у поліцію до моменту виявлення в його автомобілі цього предмету.

Стороною захисту не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду будь-яких доказів у підтвердження тієї версії, що ОСОБА_6 до моменту виявлення працівниками поліції у салоні автомобіля багнет-ножа, вчиняв дії, направлені на добровільну здачу органам влади холодної зброї, шляхом повідомлення про його зберігання працівникам правоохоронних органів.

Тому, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ч. 3 ст. 263 КК України, у зв`язку з чим відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині як безпідставні та необгрунтовані.

З урахуванням наведеного, як такі, що не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ч. 3 ст. 263 КК України, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що предмет, схожий на ніж, було виявлено на візуально доступному місці, тобто обставин його приховування не встановлено. Той факт, що багнет-ніж знаходився на візуально доступному місці жодним чином не свідчить про те, що ОСОБА_6 вчиняв дії, направлені на добровільну його здачу органам влади, або мав намір їх вчинити, до моменту виявлення вказаного багнет-ножа працівниками поліції.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і доводи апеляційної скарги про те, що висновком експерта № СЕ-19/107-22/11330-ХЗ від 23.12.2022 підтверджується той факт, що для визначення характеристики знайденого ОСОБА_6 ножа, необхідним є проведення відповідного експертного дослідження, оскільки будь-яка особа, не маючи відповідної кваліфікації та профільних знань в галузі «холодної зброї» не може кваліфікувати такий предмет як холодну зброю. Ці доводи, на переконання колегії суддів, є такими, що не спростовують факту носіння ОСОБА_6 виявленого в нього багнет-ножа, а також не підтверджують той факт, що ОСОБА_6 вчиняв дії, направлені на добровільну здачу багнет-ножа органам влади, або мав намір їх вчинити, до моменту його виявлення працівниками поліції.

Як безпідставні і такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, апеляційний суд не бере до уваги і посилання обвинуваченого та сторони захисту на те, що судом безпідставно визнано доказом постанову про визнання

-10-

предмету речовим доказом від 28.12.2022, оскільки такий не підтверджує, ані спростовує вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ці доводи не можуть слугувати підставою як для скасування вироку, так і для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності згідно положень ч. 3 ст. 263 КК України, а стороною захисту не заперечується той факт, що багнет-ніж є речовим доказом у кримінальному провадження, і не вказується на будь-які порушення при винесенні постанови про його визнання речовим доказом.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу у кримінальному провадженні CD-R диску «Axent», 700 МВ 80 min 52Х, оскільки у протоколі не відмічено на який пристрій було здійснено відеозапис, до матеріалів кримінального провадження додано копію диску, який перезаписано, апеляційний суд визнаєнеспроможними, оскільки обвинувачений та сторона захисту не наводять доводів про те, яким чином цей факт вплинув на допустимість вказаного доказу, при тому що цей доказ вже був предметом оцінки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 87 КПК України при оцінці доказів, наданих сторонами, колегія суддів виходить з того, що доказ може бути визнано недопустимим не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини.

Оскільки обвинувачений та сторона захисту не оспорює достовірність відображення на вказаному записі, а також факт визнання оптичного диску CD-R диску «Axent», 700 МВ 80 min 52Х, на якому міститься відеозапис, речовим доказом, то сам факт приєднання до матеріалів провадження копії цього відеозапису, зафіксованого на оптичному диску, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія суддів констатує, що оптичні носії (компакт-диски) є оригінальними примірниками, адже копії відеозаписів, які розміщенні на компакт-дисках є документами у розумінні ч. 1 ст. 99 КПК України.

Даний відеозапис, на думку колегії суддів, є похідним від інформації, що зберігається на відеокамері у вигляді файлів, а тому записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в справі № 644/3803/16-к.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 104 КПК України регламентує порядок складання протоколу слідчої дії та не містить будь яких приписів щодо додатку до протоколу.

Відповідно до ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерних даних та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

-11-

Тому, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищезазначеними нормами не передбачено необхідності зазначати у тексті протоколу огляду відеозапису відомості про те, на який пристрій здійснено відеозапис. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що сам CD-R диск «Axent», 700 МВ 80 min 52Х упакований до паперового конверту, який прошитий та скріплений печатаками «СВ Рахівського РВП в Закарпатській області» з лицьової сторони та однією печаткою зі зворотньої, що дає підстави суду стверджувати про надійність пакування додатку до протоколу.

Також обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції про відсутність сумнівів щодо достовірності вказаного запису, дослідженого в ході судового розгляду, на якому зафіксовано розмову обвинуваченого ОСОБА_6 , який на запитання поліцейського про предмет, що знаходився у салоні автомобіля, відповів, що не бачить нічого такого страшного у цьому, зараз такий час і тримає для захисту цей предмет.

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному вироку суд не описує дослідження доказу заяви ОСОБА_6 від 19.12.2022 про добровільну видачу предмета, схожого на штик-ніж, який ним був знайдений та яка була подана працівникам поліції і яка досліджувалась під час судового розгляду, що підтверджує намір добровільної видачі знайденого ним предмету. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції дав оцінку цій заяві ОСОБА_6 , вмотивовуючи свої висновки про те, що ОСОБА_6 фактично визнав факт зберігання ним багнет-ножа, про добровільну видачу якого повідомив після прибуття на місце події слідчо-оперативної групи, тобто лише тоді, коли вже не мав об`єктивної можливості надалі безперешкодно зберігати холодну зброю.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено, адже винуватість ОСОБА_6 підтверджується належними, допустимими, достовірними доказаними, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, під час досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведено необхідну експертизу, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких має істотне значення для кримінального провадження.

Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не спростовано належними доказами викладену ним від самого початку відносин з правоохоронними органами позицію щодо добровільної здачі знайденого ним предмета, є безпідставними, оскільки не знаходять свого підтвердження, і такі апеляційним судом відхиляються.

Також, приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і те, що сторона захисту не вказувала на те, у чому саме полягали порушення кримінального процесуального закону при збиранні і оцінці доказів у кримінальному провадженні та не вказувала на недопустимість й недостатність їх як доказів, що доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

-12-

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_19 у кримінальному правопорушенні, за яке його притягнуто до кримінальної відповідальності.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

З вироку вбачається, що на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення, а твердження обвинуваченого про недоведеність його вини в зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про відсутність у кримінальному провадженні достовірних доказів його вини у кримінальному правопорушенні, за яке його притягнуто до кримінальної відповідальності, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

На підставі оцінки й аналізу наведених доказів суд правильно визнав винним ОСОБА_6 у вказаному кримінальному правопорушенні та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння іншої холодної зброї (багнет ніж) без передбаченого законом дозволу.

Доводи обвинуваченого про те, що судом при призначенні йому покарання не дотримано положення ст. 65 КК України, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цих вимог кримінального закону, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, характер суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на диспансерних обліках не перебуває, вдівець, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставин, які згідно ст. 66-67 КК України, пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини у їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі, відсутність встановлених судом обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про

-13-

доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 263 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є наближеним до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів уважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-караних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», а отже і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 на диспансерних обліках не перебуває, несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину, вдівець, позитивно характеризується, апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував наведені обвинуваченим обставин, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, яке є наближеним до мінімального.

Разом з тим, законними та обґрунтованими визнаються і висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів, які сторонами кримінального провадження не оспорюються. При цьому, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 755,12 грн за проведену в кримінальному провадженні судову експертизу зброї, а також врахував положення ст. 96-1 КК України та п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України і дійшов належного висновку про необхідність звернення на користь держави з передачею на потреби Збройних Сил України речового доказу багнету-ножа, який є бойовою військовою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, моделі «М-7» зразка 1964 року до автоматичної гвинтівки «М-16».

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його зміни чи скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої визнаються безпідставними й такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 як законний та обґрунтований підлягає залишенню без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також

-14-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2023 щодо нього - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом.

Судді