Провадження №: 1-кп/336/724/2024
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6

по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановила:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває вище вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні потерпілий заявив клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову.

Представник підтримав заявлене клопотання.

Прокурор, обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання потерпілого, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона права, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення ст. 150 ЦПК України регулює питання видів та порядку забезпечення позову.

В судовому засіданні ані потерпілим, ані його представником не надано відомостей щодо наявності будь-якого майна у обвинуваченого ОСОБА_6 , як-то Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тощо.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 пояснив, що він зробив запит до відповідних установ щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 будь-якого майна, разом з тим на даний час відповіді не надійшли.

Враховуючи той факт, що потерпілим та його представником у клопотанні не зазначено на яке саме майно суд повинен накласти арешт, той факт, що представником не надані відповіді на здійснені запити, суд позбавлений можливості вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого.

Суд підкреслює, що потерпілий не позбавлений повторно звернутися з аналогічним клопотанням після встановлення наявного майна у обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст. 170, 171 КПК України, суд

постановила:

Клопотання потерпілого залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_1