Справа № 183/8745/24
№ 1-кп/183/1757/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000892 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сузун Сузунського району Новосибірської області РФ, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого пекарем на «Хлібзавод АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

14 липня 2024 року приблизно о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_4 перебував разом із ОСОБА_5 біля магазину «АТБ», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_5 знімав грошові кошти із банкомату зі своєї банківської картки банку «Пумб» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_5 ). Тоді ОСОБА_4 побачив пароль від вищевказаної банківської картки та у останнього виник умисел направлений на таємне викрадення документу, яким є банківська карта, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Того ж дня, приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рухались на своїх велосипедах по АДРЕСА_3 та у ОСОБА_5 випала його банківська картка банку «Пумб» № НОМЕР_1 із кишені. В цей час ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у вказані час та місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою подальшого заволодіння майном ОСОБА_5 , підняв з підлоги банківську карту «Пумб» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_5 ), яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.56, 1.63 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30 червня 2021 року, Положення про порядок дій щодо забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, якщо немає засобів зв`язку для виконання міжбанківських платіжних операцій у національній валюті 16 грудня 2022 року № 244, та примітки до ст. 358 КК України, є різновидом офіційних документів та наділяє майновими правами, яку викрав та разом із нею з місця скоєння злочину поїхав, розпорядившись в подальшому викраденою банківською картою на власний розсуд.

Окрім того, 14 липня 2024 року о 10 годині 06 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим єдиним умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з використанням банківської картки «Пумб» № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_5 ), таємно викрав з вищевказаної банківської карти грошові кошти в сумі 6 500 гривень шляхом зняття вказаних грошових коштів через банкомат, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними противоправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 6 500 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки. Також додав, що потерпілому частково відшкодував спричинену шкоду шляхом повернення йому грошових коштів у розмірі 3000 гривень.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальні правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у:

- таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану;

- викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив два кримінальні правопорушення, одне з яких у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Разом із тим, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно. Також судом враховується, що ОСОБА_4 завдану шкоду потерпілому частково відшкодував.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також думки потерпілого, який у своїй заяві не наполягав на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, та обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосований.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- банківську карту «Пумб» № НОМЕР_1 , яка зберігається в матеріалах кримінального провадження повернути за належністю її власнику ОСОБА_5 ;

- DVD-R диск з назвою «Verbatim» із записом з камери відеоспостереження, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1