ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/509/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000855 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 жовтня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 жовтня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 06 грудня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Вважає ухвалу суду такою, яка не відповідає закону та обставинам справи.

Зазначає, що поза увагою суду залишились аргументовані доводи сторони захисту, взято за основу безпідставні твердження сторони обвинувачення.

Не погоджується із доводами клопотання прокурора про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Вказує, що ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, він має постійне місце проживання.

Після винесення рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчим суддею в період з 24 червня 2024 року і по момент скасування цього рішення 06 серпня 2024 року ОСОБА_8 не вчинив жодної протиправної дії, не впливав на свідків, не переховувався від органів досудового розслідування, суду та не вчинив жодної з дій, яка могла б виправдати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає увагу на довідку ВЛК 01.05.2024 за відомостями якої матрос ОСОБА_8 має низку захворювань. 30.05.2024 року ними подана скарга до Центральної ВЛК на вказану постанову.

Новою обставиною, яка заважає ОСОБА_8 перебувати під вартою є лист Центральної ВЛК від 09.08.2024, за яким, за наслідком розгляду скарги ОСОБА_8 на постанову ВЛК від 01.05.2024 з метою контролю обґрунтованості встановленого діагнозу та постанови ВЛК про ступінь придатності до військової служби, пропонується командиру військової частини направити матроса ОСОБА_8 до закладу охорони здоров`я в системі МО України за територіальним принципом на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби, до служби у морській піхоті.

Таким чином, ЦВЛК розглянувши скаргу ОСОБА_8 має сумніви щодо законності винесення рішення попередньою ВЛК, що напряму впливає на суб`єктивний склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 є одруженим, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності є людиною зі стійкими соціальними зв`язками.

ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення, здавши зброю, маючи можливість залишити місце розташування військової частини не покинули його, а залишились за місцем розташування пробувши до моменту затримання за відповідним рішенням суду, достовірно знаючи, що будуть притягнуті до кримінальної відповідальності, що свідчить про належне виконання процесуальних обов`язків та відсутності умислу від переховування ще на стадії вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання про застосування запобіжного заходу, яке стало підставою для продовження строку тримання під вартою складено поверхнево, шаблонно.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин буде і надалі переховуватись від суду чи органів досудового розслідування. Вказане не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений не переховувався, а навпаки співпрацював зі слідством.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 заяву про свою участь в апеляційному розгляді не подавав. Про дату, час апеляційного розгляду повідомлений під розпис 31.10.2024 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, судове засідання проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вбачається з матеріалів провадження, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000855 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2024 року клопотання прокурора було задоволено, ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.12.2024 року включно.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що встановлені раніше ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених судом ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даній стадії судового провадження.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями, що передбачені ст. 178 КПК.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Разом із тим, як видно судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про продовження існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений, тому є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Наявність у обвинуваченого членів сім`ї, постійного місця проживання, відсутність у нього судимостей, на що посилається захисник, не може бути визнано достатнім чинником, який повністю нівелює встановлені у кримінальному провадженні ризики.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, а питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України, зокрема і щодо суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, на що вказує захисник, мотивуючи апеляційну скаргу посиланням на рішення ВЛК і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд, до ухвалення рішення суду першої інстанції по суті, позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, тощо.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК , враховуючи обставини та положення, передбачені ст. ч. 8 ст. 176 , 177, 178, 183, 315 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків, те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики, які зазначені в ухвалі, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Твердження апелянта, що ухвалу суду не відповідає закону та обставинам справи слід визнати безпідставними.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема статтями 402-405 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ухвали Херсонського апеляційного суду від 06.08.2024 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.08.2024 року без визначення розміру застави .

Відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Захисник в апеляційній скарзі не зазначив, які саме обставини, відомості про особу обвинуваченого давали суду підстави застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не як альтернативного запобіжного заходу, а як більш м`якого запобіжного заходу, як то випливає із апеляційних вимог захисника, враховуючи положення ч. 8 ст. 176 та ч. 3, 4 ст. 183 КПК України.

Посилання апелянта на стан здоров`я обвинуваченого за результати проходження ВЛК не можуть слугувати достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Обґрунтованих доказів того, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його перебування в умовах установи попереднього ув`язнення апеляційна скарга не містить.

Обвинувачений має можливість отримати медичну допомогу в установі попереднього ув`язнення чи в іншій медичній установі відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції з підстав та за доводів зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 жовтня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4