справа № 208/9173/24
провадження № 1-в/208/333/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по поданню адміністрації Заводського районного відділу Державної установи "Центр Пробації" про приведення вироків суду у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого:

03.02.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання строком на 2 роки позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженого ОСОБА_4 .

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.02.2017 року за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Враховуючи, що 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-IX від 18.07.2024 на підставі ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України просить привести покарання ОСОБА_4 у відповідність до Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року.

В судове засідання представник Заводського РВ ДУ «Центр пробації» не з`явився, надав заяву про розгляд подання без участі представника, на задоволенні подання наполягає.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вказав що сума збитків, спричинена кримінальним проступком станом на 2016 р. перевищує суму, з якої відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа № 278/1566/21, зроблено правовий висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.02.2017 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно вказаного вироку вартість заподіяної шкоди внаслідок кримінального проступку становила 1500,00 гривень.

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 689,00 гривень.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину (21.09.2016 р.), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, розмір заподіяної шкоди, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.190 КК України, становив 1378,00 гривень (689,00х2=1378,00).

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2016 році становив 1378,00 гривень.

Ураховуючи те, що вартість заподіяної шкоди, завданої шляхом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) ОСОБА_4 за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.02.2017 року становив 1500,00 гривень, що перевищує розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання начальника Заводського районного відділу Державної установи "Центр Пробації".

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Заводського районного відділу Державної установи "Центр Пробації" про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деякихінших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 01.11.2024 р. о 16:20 год.

Суддя ОСОБА_1