ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/7999/24 (1-кс/644/1217/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1076/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001383 від 17.09.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0001383 від 17.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місце проживання, а саме заборонено підозрюваному покидати квартиру АДРЕСА_1 , з 21:00 до 06:00 за місцем його реєстрації, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує норми кримінального процесуального законодавства та не відповідає засадам кримінального провадження. Посилався на обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання. Також вважав, що враховуючи наявні ризики, інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не виключить можливість настання зазначених ризиків.

11.10.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 , який просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, доводи своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, і вважав, що обрання більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання невиконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

В клопотанні також зазначено, що 17.09.2024 року о 20:00 год. ОСОБА_6 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.09.2024 року ОСОБА_6 повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 . слідчий суддя враховуючи відомості, щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , кваліфікацію кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення вважав, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, з метою уникнення незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час слід визнати цілком доцільним.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст. 181 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, норма ч.4 ст.194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Тобто зі змісту цієї норми вбачається дискреційне право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання встановленим ризикам.

Законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та за кваліфікацією передбаченою ч.1 ст.121 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що пов`язані з ризиком, встановлений судом першої інстанції, але запобігти цьому ризику можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді лише цілодобового домашнього арешту, згідно чинного КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: протоколах огляду місця події від 18.09.2024; протоколі затримання особи; протоколах допиту свідків.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, колегія суддів враховує обставини, що ОСОБА_6 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, має місце реєстраціє та проживання. З огляду на викладене, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

З наданих матеріалів судового провадження встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо здійснення підозрюваним ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Однак, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею домашній арешт лише у нічний час не здатен запобігти ризику незаконного впливу на свідків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність цілодобового домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, а також з можливістю під час оголошення повітряної тривоги перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.2, 419, 422 КПК України, колегія суддів, У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року скасувати в частині виду домашнього арешту та в частині визначення обов`язків, що покладаються на ОСОБА_6 та в цій частині прийняти нову ухвалу.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за вказаною адресою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.11.2024 року включно.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою у визначений ними час;

- не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- під час оголошення повітряної тривоги підозрюваний має право перейти до найближчого укриття та перебувати там до закінчення відповідної тривоги, з обов`язковим поверненням до визначеного місця відбування домашнього арешту.

В решті ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :