Провадження № 1-в/557/30/2024
Справа № 557/954/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща подання фахівця (з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації) Рівненського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 про приведення вироку відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого 19.08.2022 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст.185, ч. 4 ст.185, ч. 1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України

у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX,

в с т а н о в и в:

Фахівець Рівненського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Представник органу пробації в судове засідання подав заяву про розгляд подання у його відсутності.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд вважає можливим розглянути вказане подання без участі учасників, так як відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, у тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 14 ч.1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.539 КПК України питання, передбачені п.13 ч.1 ст.537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, передбачені п.14 ч.1 ст.537 КПК України судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесеннязмін доКодексу Українипро адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, яким ст.51 КупАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 6 ст. 3 КК України визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ч. 1ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченогост.185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КупАП.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21 провадження №51-2555кмо24 зазначає, що відповідь на запитання, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, залежить від відповіді на запитання, чи є Закон № 3886-IX «законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи» у значенні ст. 5 КК.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата виходить з того, що статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицієюст. 51 КУпАП.

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала два неоподатковувані мінімуми доходів громадян обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 19.08.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, за ч .4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, ч. 1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з призначенням іспитового строку 2 роки, покладено обов`язки, передбачені ч. 1 , ч. 3 ст.76 КК Украни.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 185 КК України, що було вчинено ОСОБА_5 08.01.2012 року, заподіяно шкоди на суму 2000 грн.; за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст.185 КК України, вчиненими ОСОБА_5 за епізодом від 07.03.2022 року заподіяно шкоди на суму 2000 грн., за епізодом від 26.02.2022 року заподіяно шкоди на 1500 грн., за епізодом від 09.04.2022 року заподіяно шкоди на 2000 грн., за епізодом від 18.05.2022 року заподіяно шкоди на 2000 грн.

Станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн, відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1 240,50 грн., а розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185 КК України, становить 2481,00 грн (1240,50 х 2=2481,00).

Суд вважає, що в зв`язку з декриміналізацією крадіжки розміром до 2 нмдг, особи, засуджені за такі кримінальні правопорушення, підлягають звільненню від призначеного покарання.

Відтак, враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_5 майна по ч. 1 ст. 185 КК України становила 2000 грн, а за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст.185 КК України, вчиненими ОСОБА_5 за епізодами від 07.03.2022 року, 26.02.2022 року, 09.04.2022 року та 18.05.2022 року становила 2000 грн., 1500 грн., 2000 грн., та 2000 грн. відповідно, тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду, оскільки ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, подання підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_5 звільненню від покарання за ч. 1 ст.185 КК України та ч. 4 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 слід вважати таким, що відбуває покарання, призначене за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 19.08.2022 року за ч. 1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі.

Керуючись ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в ив:

Подання фахівця (з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації) Рівненського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Привести вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 19.08.2022 року яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, ч. 1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з призначенням іспитового строку 2 роки, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ та звільнити його від відбування покарання, призначеного даним вироком за ч. 1, ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_5 таким, що відбуває покарання, призначене за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 19.08.2022 року за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Вирок у частині звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звипробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладення на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1