У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/5230/23

провадження № 1-кс/0285/1503/24

25 листопада 2024 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_7 ,

погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 ,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою? ?

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000971 від 16.08.2023 (далі - ЄРДР),

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Із клопотання слідує, що на початку серпня 2023 ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення, за допомогою свого мобільного телефону, використовуючи мережу Інтернет у додатку Телеграм в чаті Solo Boss придбав у невстановленої особи психотропні речовини, здійснював заклади психотропних речовин, робив фіксацію зображення даних місць із міткою та координатами геолокації знаходження даних згортків та здійснював відправку зображення місця їх знаходження в телеграм канал.

17.08.2024 в період часу з 00:48 год. по 01:55 год. Нижній, перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_3 , під час проведення огляду місця події добровільно видав працівникам поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0149 г.; зіп-пакет із зеленою кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку експерта містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), масою 0,9564 г.; 11 зіп-пакетів із білою кристалічною речовиною в кожному, які відповідно до висновку експерта містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), загальною масою 3,6243 г., що є великими розмірами, які ОСОБА_4 умисно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту іншим особам.

15.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 п.п.1,3,5 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 та його захисники заперечили щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що наведені в клопотанні ризики є формальними. Крім того свою причетність до скоєння інкримінованого діяння підозрюваний заперечив.

Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Встановлено, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження №0000971 по факту незаконного придбання, зберігання, збутті наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, вчиненого повторно.

15.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено у великих розмірах та психотропної речовини, обіг якої обмежено, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. В своїх рішеннях у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Сукупність матеріалів судової справи, наданої суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, який є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova) § 58). Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 . Обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі робить цей ризик достатньо високим.

Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, відсутність постійного місця роботи та утриманців, положення частини восьмої статті 176 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи викладені слідчим у клопотанні доводи про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність визначення йому застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.01.2024 3028 грн.), тобто 242240 грн., відповідною і достатньою у даному кримінальному провадженні для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183-184 КПК України, - слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з 25 листопада 2024 року, тобто з моменту фактичного його затримання.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , код 26278626, МФО 820172 в ДКС України, м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю або суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом.

Визначити строк дії даної ухвали - до 13 січня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та передати для виконання Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним у той же строк з дня вручення йому копії ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1