Провадження № 1-кп/161/1530/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001492 від 25.04.2024, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Луцьк Волинської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, в силу положень ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

05 жовтня 2022 суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 , в межах справи № 161/9446/22, постановив визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Разом з тим, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, вчиняв дії щодо її умисного невиконання.

1.Так, всупереч вищевказаного рішення суду, 02 листопада 2022 року близько 13 год 00 хв по вулиці Луцькій у смт.Торчин ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками СРПП ВП№3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

2.Крім цього, ОСОБА_3 , не виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 26 листопада 2022 року о 13 годині 10 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» з державним номерним знаком НОМЕР_2 ВО в селі Кременець, Луцького району по вулиці Рожищенська, де був зупинений працівниками СРПП ВП№1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

3.Крім цього, ОСОБА_3 , не виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 19 березня 2023 року о 10 годині 45 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 , де був зупинений працівниками СРПП ВП№3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

4.Він же, всупереч постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 15 квітня 2023 року о 21 годині 20 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21059» з державним номерним знаком НОМЕР_4 в місті Луцьк, по вулиці Ковельська, де був зупинений працівниками УПП у Волинській області.

5.Крім цього, ОСОБА_3 , не виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 25 квітня 2023 року о 12 годині 20 хвилин повторно керував незареєстрованим автомобілем марки «Москвич А31К» в місті Луцьку, по вулиці Набережна, де був зупинений працівниками УПП у Волинській області.

6.Він же, всупереч постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 10 травня 2023 року о 12 годині 35 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21063» з державним номерним знаком НОМЕР_5 в місті Луцьку, по вулиці Львівська, де був зупинений працівниками УПП у Волинській області.

7.Крім цього, ОСОБА_3 , не виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 03 жовтня 2023 року о 19 годині 00 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21011» з державним номерним знаком НОМЕР_6 в селі Веселе, по вулиці Миру, де був зупинений працівниками СРПП ВП№3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

8.Він же, всупереч постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2022 року у справі № 161/9446/22, яка набрала законної сили 18 жовтня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 07 жовтня 2023 року о 14 годині 12 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21011» з державним номерним знаком НОМЕР_6 в АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками СРПП ВП АДРЕСА_4 .

Крім цього, 06 грудня 2022 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 , в межах справи № 161/15818/22, постановив визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Разом з тим, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, вчиняв дії щодо її умисного невиконання.

9.Так, всупереч вищевказаного рішення суду, 23 жовтня 2023 року близько 16 год 00 хв по вулиці Луцькій у смт. Торчин ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_7 де був зупинений працівником СВГВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

10.Він же, всупереч постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року у справі № 161/15818/22, яка набрала законної сили 26 грудня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 03 грудня 2023 року о 21 годині 00 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» з державним номерним знаком НОМЕР_8 в місті Луцьку, по вулиці Ковельська, де був зупинений працівниками УПП у Волинській області.

11.Крім цього, ОСОБА_3 , не виконуючи постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2022 року у справі № 161/15818/22, яка набрала законної сили 26 грудня 2022 року, будучи ознайомленим з нею, 22 лютого 2024 року о 19 годині 53 хвилин повторно керував автомобілем марки «ВАЗ 21013» з державним номерним знаком НОМЕР_9 в АДРЕСА_1 , по вулиці Торчинська, де був зупинений працівниками СРПП ВП АДРЕСА_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно не виконував рішення суду, керував транспортним засобом з метою отримання матеріальних благ, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,у відповідності до ст.67 КК України, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в силу положень ст.89 КК України несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, працює, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, позицію сторони обвинувачення щодо міри покарання, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид, міру покарання, передбачені санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, однак на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу, суд не вбачає, з огляду на те, що обвинувачений не працює та не має офіційного джерела доходу.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, зважаючи на те, що на утриманні обвинуваченого перебуває 4 малолітніх дітей, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання залишається продовжений до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ2104», р.н.з. НОМЕР_10 , залишити ОСОБА_3 за належністю.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий