ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1083/24 Справа № 227/362/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

08.10.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2023р. яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Білозерське, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вирком обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин.

Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що вирок першої інстанції винесений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження;

- вказує, що між потерпілою та обвинуваченою тривалий час існує конфлікт на ґрунті неприязних стосунків та потерпіла обмовила обвинувачену у спричиненні їй тілесних ушкоджень;

- вказує, що свідок ОСОБА_9 надав суду суперечливі показання, щодо одягу обвинуваченої, та обставин події, які виразилися в очікуванні в автомобілі, почувши, в магазині потерпілої відбувається сварка; його показання суперечать протоколу огляду відеозапису, в який обвинувачена зафіксована у куртці бронзового кольору;

- вважає, що докази винуватості ОСОБА_7 відсутні, досудове розслідування проведено із суттєвим порушенням, та будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченої;

- вказує, що обвинувачена на час ухвалення оскаржуваного вироку перебувала у стані вагітності, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 КК України покарання у виді громадських робіт не могло бути їй призначено;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 закрити.

В апеляційній скарзі захисником заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту.

Судом апеляційної інстанції явку обвинуваченої до судового визнано засідання визнано обов`язковою, її участь забезпечено шляхом примусового приводу у судове засідання. Проте виконати привід уповноваженим особам не представилось можливим, оскільки обвинувачена повідомила через зачинені двері власного помешкання, що виходити не буде. Відповідні матеріали надані суду.

З метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження суд апеляційної інстанції вважає можливим розгляд апеляційної скарги захисника провести за участю захисника ОСОБА_6 та за відсутності обвинуваченої.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинуваченому визнано винуватою у тому, що вона 24.12.2022р. приблизно о 09:50год. обвинувачена, перебуваючи в магазині «Взуття», розташованого в АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла власниці магазину ОСОБА_10 не менше 4 (чотирьох) ударів долонями та пальцями обох рук в область обличчя та не менше 1 (одного) укусу зубами в область нижньої третини правого передпліччя.

В результаті, умисних протиправних дій обвинуваченої, потерпілій спричинені тілесні ушкодження у вигляді: одного садна шкіри лівого крила носу, одного садна нижньої повіки лівого ока, одного садна лівої носо-губної складки, одного садна тіла нижньої щелепи зліва, три садна шкіри внутрішньої поверхні правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачена в суду першої інстанції свою винуватість не визнала та показала, що не була присутньою в магазині потерпілої в момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а перебувала вдома у батька, який хворіє та потребує стороннього догляду. Того дня виходила з дому лише один раз, близько 11:30 год. Щодо стосунків з потерпілою, обвинувачена зазначила, що між ними вже тривалий час існує конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, а тому потерпіла могла безпідставно звинуватити її у спричиненні тілесних ушкоджень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 91 КПК України досліджені обставини кримінального провадження, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінені докази. При цьому суд першої інстанції перевірив показання обвинуваченої щодо її заперечення присутності взагалі на місці події та спричинення потерпілій тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, та дійшов висновку про їх недостовірність, оскільки вони не узгоджуються із сукупністю зібраних, перевірених та оцінених доказів по справі, які спростовують зазначені показання обвинуваченої.

Так, витягом з ЄРДР від 24.12.2022р. у кримінальному провадженні № 000318 підтверджується внесення до ЄРДР відомостей з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі повідомлення до чергової частини ВП №1 Покровського РУП від ОСОБА_10 про те, що 24.12.2022р. в «Магазині взуття» в АДРЕСА_4 , приблизно о 09:50 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завдала тілесні ушкодження потерпілій.

(а.с. 64)

Заявою потерпілої ОСОБА_10 від 24.12.2022р. підтверджується, що потерпіла звернулась до правоохоронних органів про притягнення до відповідальності обвинуваченої, яка нанесла їй тілесні ушкодження в магазині «Взуття», в якому потерпіла працює.

(а.с. 66)

Протоколом проведення слідчого експерименту (із застосуванням фотозйомки) з додатками у вигляді фототаблиць від 25.12.2022р., підтверджується, що потерпіла показала спосіб, механізм та локалізацію заподіяних їй обвинуваченою тілесних ушкоджень. При цьому потерпіла вказала, що зайшовши до магазину, обвинувачена почала лаятися на неї, в цей момент потерпіла розмовляла по телефону із свідком ОСОБА_11 . Потім обвинувачена підійшла до неї, протягнула руки та вчепилася лівою рукою за її волосся, а правою почала шкрябати нігтями обличчя потерпілої, бити по голові та хватати за рота (фото 3-7). Після чого потерпіла піднялася зі стільця та завалила обвинувачену на підлогу у кабінеті та почала тримати її руками: лівою рукою тримала торс, а правою тримала голову, після чого обвинувачена вкусила потерпілу за праву руку в районі кисті (фото 9). Після чого вони піднялися і почали тримати одне одного за руки в районі передпліччя і в цей момент зайшов свідок ОСОБА_9 , з яким вона розмовляла по телефону. Обвинувачена залишила потерпілу і пішла у бік свідка ОСОБА_12 і почала нецензурно лаятися в його бік, погрожувати розправою та кидатися на нього. Після чого вибігла з магазину та пішла в невідомому напрямку.

(а.с. 67-74)

Висновком судово-медичної експертизи № 127 від 28.12.2022р., проведеної на підставі судово-медичної експертизи потерпілої підтверджується, що приймаючи до відома обставини справи, відповідно до поставлених на вирішення запитань, судово-медичний експерт прийшов до наступних підсумків: 2.1., 2.2.,2.3. Під час проведення судово-медичної експертизи 26.12.2022р. (на другу добу після подій, які мали місце) на тілі потерпілої встановлені наступні тілесні ушкодження: А) - по одному садну шкіри лівого крила носу, нижньої повіки лівого ока, лівої носо- губної кладки, тіла нижньої щелепи зліва. Зазначені тілесні ушкодження, утворилися в результаті чотирикратного тангенціального (шляхом тертя і ковзання під кутом) впливу в область обличчя зліва тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, які мають загострені ділянки, якими могли бути вільні краї нігтів пальців рук; Б) - три садна шкіри внутрішньої поверхні правого передпліччя в нижній третині його навколо яких кільцеподібний синець м`яких тканин. Дані пошкодження утворилися в результаті не менше однократного впливу (тертя, ковзання і здавлення, розтягнення) тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, які мають загострені ділянки, якими могли бути зуби людини, шляхом укусу у відповідну анатомічну частину і область тіла. Тілесні ушкодження, зазначені вище у пунктах А і Б, як взяті кожне окремо, так і у своїй сукупності, згідно пунктів 2.3.2«б» і 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.95р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» та узгоджених з ВСУ, ГПУ, СБУ і МВС України, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів. Утворення кожного з тілесних ушкоджень, зазначених вище у пунктах А і Б, виходячи з їх морфологічного характеру, можливо в період часу 24.12.2022р. та при обставинах, зазначених у теперішній постанові та потерпілою. 2.4. Слід обов`язково зазначити, що вирішення вище поставленого слідчим питання про можливість отримання пошкоджень на тілі потерпілої при обставинах, вказаних нею, виходять за межі компетенції лікаря судово-медичного експерта та можливостей судової медицини, так як при цьому має місце підміна спеціальних (медичних) досліджень і фактичних даних медичного характеру ознайомленням та оцінкою сукупності доказів, зібраних по даній справі, тобто вторгнення у сферу права, що являється прерогативою судово-слідчих органів. Лікар судово-медичний експерт не може приймати до уваги свідчення потерпілих, обвинувачених, свідків та інших осіб, так як вони (свідчення) можуть змінюватися, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

При визначенні механізму виникнення тих чи інших тілесних ушкоджень, лікар судово-медичний експерт бере до уваги об`єктивні дані, які дозволяють встановити той чи інший механізм заподіяння тілесних ушкоджень. Згідно показань потерпілої, дані щодо механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, розкритого нею при проведенні слідчого експерименту за її участю, не суперечать механізму, розкритому лікарем судово-медичним експертом, а саме те, що вони виникли в результаті тангенціального (шляхом тертя і ковзання під кутом) впливу в область обличчя зліва тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, які мають загострені ділянки, якими могли бути вільні краї нігтів пальців рук та (тертя, ковзання і здавлення, розтягнення) тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, які мають загострені ділянки, якими могли бути зуби людини, шляхом укусу.

(а.с. 75-76)

Протоколом огляду відеозапису від 10.01.2023р. підтверджується, що на відеозаписі за 24.12.2022р. о 09:56 год. з назвою «Vatutina-1» жінка, невисокого зросту, одягнута у шапку червоного кольору та куртку бронзового кольору, штани синього кольору, чоботи темного кольору, на лівій руці одягнута сумка чорного кольору, рухалася в сторону магазину «Взуття», який розташований в АДРЕСА_3 . В 09:57 год. жінка зайшла до вказаного магазину. О 10:14 год. вказана жінка вийшла з магазину «Взуття», в слід за нею вийшов чоловік, одягнутий в синю куртку, штани синього кольору, чоботи чорного кольору. Далі жінка направилася в бік аптеки «Оптових цін» та зникла з поля зору камери.

(а.с. 84-85)

Протоколом огляду відеозапису від 11.01.2023р., за участю потерпілої підтверджується огляд відеозапису за 24.12.2022р. з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому потерпіла впізнала обвинувачену у жінці невисокого зросту, одягнутій у шапку червоного кольору та куртку бронзового кольору, штани синього кольору, чоботи темного кольору, на лівій руці одягнута сумка чорного кольору, яка заходила до магазину «Взуття» та виходила з нього. Також потерпіла впізнала у чоловікові, одягнутому в синю куртку, штани синього кольору, чоботи чорного кольору, свідка ОСОБА_13

(а.с. 88)

Протоколом огляду відеозапису від 11.01.2023р., за участю свідка ОСОБА_13 підтверджується, що на відеозапису за 24.12.2022р. з назвою «Vatutina-1» , свідок впізнав особисто себе у чоловікові, одягнутому в синю куртку, штани синього кольору, чоботи чорного кольору, а у жінці, яка йшла попереду обвинувачену.

(а.с. 92)

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.12.2023р. та заявою потерпілої з повідомленням про те, що після 24.12.2022р. обвинувачена повторно відвідувала її магазин виявляючи агресію.

Допитана потерпіла ОСОБА_10 показала суду першої інстанції, що обвинувачену знає як мешканку м. Білозерське, обвинувачена постійно при зустрічі ображала її, била їй вікна. Вона особисто неодноразово викликала поліцію з цього приводу. 24.12.2022р. близько 9:00-9:30 год. потерпіла прийшла до себе на роботу. Їй зателефонував свідок ОСОБА_9 з проханням отримати готівкові кошти, в цей час в ході телефонної розмови потерпілої із свідком, до приміщення магазину потерпілої раптом забігла обвинувачена і почала пред`являти незрозумілі претензії, ображати її і взагалі поводилася неадекватно. Далі обвинувачена почала видирати потерпілій волосся, дряпати обличчя, вкусила за ліву руку. Потім до магазину зайшов свідок ОСОБА_9 , який по телефону почув конфлікт, оскільки після нападу обвинуваченої, вона особисто не завершила телефонну розмову і не поклала слухавку, і побачив вже наслідки нападу, зокрема волосся потерпілої в руці обвинуваченої. Жодних намагань відшкодувати завдану шкоду чи іншим способом врегулювати конфлікт обвинувачена не вчиняла та більш того, продовжує погрожувати потерпілій різними способами. В момент нападу обвинувачена була одягнута в болоньєву куртку та червону шапку.

Допитаний свідок ОСОБА_9 показав суду першої інстанції, що вранці 24.12.2023р. зателефонував потерпілій з метою отримання готівкових коштів з картки, перебуваючи на телефонному зв`язку, свідок почув шум, крики та образи, на підставі чого свідок зробив висновок, що в магазині відбувається конфлікт, та через п`ять хвилин вирушив до магазину. В цей момент свідок перебував в машині поряд з приміщенням магазину потерпілої. Зайшовши до магазину, свідок побачив, що обвинувачена та потерпіла тримають одна одну і по обстановці було видно, що відбулася бійка. Обличчя потерпілої було подряпане. В руках обвинуваченої було волосся потерпілої. Свідок особисто почав рознімати їх, а потім запитав,що трапилося. Потерпіла пояснила, що обвинувачена напала на неї, а обвинувачена зазначила, що спіткнулася та впала, заперечуючи факт бійки. В приміщенні магазину більше нікого не було. Свідок сказав потерпілій викликати поліцію. Далі між потерпілою та обвинуваченою продовжилася словесна сварка, в ході якої обвинувачена також висловлювалася у бік свідка нецензурною лайкою та погрожувала йому фізичною розправою. Потім обвинувачена вибігла з магазину, продовжуючи вигукувати образи. Свідок вийшов за нею, а потім повернувся в магазин. Обвинувачена була одягнута в зелену куртку. Свідок підтвердив факт впізнання ним під проведення слідчої дії огляду відеозапису обвинуваченої за обличчям та одягом.

Допитаний свідок ОСОБА_14 показав суду першої інстанції, що перебував на патрулюванні, від чергового надійшло повідомлення про необхідність прибути до магазину в м. Білозерське з приводу заподіяння особі тілесних ушкоджень. На момент прибуття у потерпілої малися садна обличчя. На місці був чоловік, який був свідком, та потерпіла. Обвинуваченої не було. Потерпіла повідомила, що на неї напала обвинувачена. Йому особисто свідок ОСОБА_9 повідомляв, що він рознімав потерпілу та обвинувачену. Крім того, свідок повідомив, що також від інших мешканців міста, надходили звернення щодо поведінки обвинуваченої.

Допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали суду першої інстанції, що є сусідками обвинуваченої, свідками події вони не були, обвинувачену охарактеризували негативно, як особу, схильну до конфліктів.

Допитаний свідок ОСОБА_17 показав суду першої інстанції, що не був свідком події, є співробітником інтернет-провайдера в м. Білозерське, у володінні якого перебувають камери відеспостереження, розташовані в місті. На прохання поліції надав відповідні відеозаписи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції досліджені всі обставини кримінального правопорушення, перевірені та оцінені всі докази відповідно до вимог ст.ст. 84-90, 94 КПК України. При цьому судом апеляційної інстанції також перевірені показання обвинуваченої щодо її відсутності на місці події та заподіяння тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості потерпілій, шляхом дослідження та аналізу їх змісту з позиції повноти, логічної послідовності, узгодженості або суперечності з іншими доказами, та зроблений висновок про недостовірність показань обвинуваченої з фактичних обставин справи.

Показання обвинуваченого є неправдивими та вони не узгоджуються з усією сукупністю зібраних та досліджених доказів, які спростовують вказані вище показання обвинуваченої, надані нею в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції доведена подія кримінального правопорушення, яка викладена органом досудового розслідування в обвинувальному акті, та визнана судом першої інстанції доведеною.

Так винуватість обвинуваченої в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій при обставинах, встановлених судом першої інстанції доведеними підтверджується: по-перше, показаннями потерпілої під час слідчого експерименту, по-друге, відеозаписом з камер відеоспостереження, якими підтверджується присутність саме обвинуваченої на місці події, та що саме вона зайшла до приміщення магазину, де спричинила тілесні ушкодження потерпілій, по-третє, показаннями свідка ОСОБА_12 , які узгоджуються із матеріалами відеозапису, на яких зафіксовано, що слідом за обвинуваченою в день та час події, до приміщення магазину увійшов свідок ОСОБА_9 , після чого з приміщення магазину вийшла обвинувачена. У своїх показаннях потерпіла та свідок вказали прикмети одягу, в якому була одягнута обвинувачена, а саме зелена куртка та червоний капелюх, розбіжності в їх показаннях відсутні. Обвинувачена у вказаному одязі зафіксована на відеозапису.

Доводи апеляційної скарги захисника, що в показаннях свідка ОСОБА_12 та протоколі огляду відеозапису є розбіжності у встановленні кольору куртки, а саме в протоколі огляду відеозапису вказано колір куртки, як бронзовий, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відеозапис перш за все узгоджує день та час події, зазначений потерпілою та обвинуваченим, а саме 24.12.2024р. о 09год. 57хв., не має суперечностей із прибуттям на місце події свідка ОСОБА_12 , одягнутого у синю куртку, що беззаперечно відображено на відеозапису, та його вихід з приміщення магазину слідом за обвинуваченою, що підтверджено відеозаписом та узгоджується із показаннями свідка та потерпілої.

Зазначення слідчим у проколі огляду відеозапису кольору куртки як «бронзовий», не впливає на правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обстави справи, та пояснюється нечіткою деталізацією зображення через відстань, та не вказує на взагалі протилежний колір одягу, який би ставив під сумнів правильність висновків суду першої інстанції. При цьому вказана особа при вході до приміщення магазину одягнена у червоний капелюх.

Доводи апеляційної скарги захисника, що між потерпілою та обвинуваченою тривалий час існує конфлікт на ґрунті неприязних стосунків та потерпіла обмовила обвинувачену у спричиненні їй тілесних ушкоджень, на думку суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки стороною захисту не надано доказів щодо перебування обвинуваченої в іншому місці на підтвердження своєї позиції захисту.

Суд апеляційної інстанції вважає сумнівним, що потерпіла оговорила обвинувачену через неприязні стосунки, укривши при цьому дійсну винувату особу, тобто що потерпілій була байдужа доля дійсного порушника та непритягнення його до відповідальності.

Щодо доводів сторони захисту, що обвинувачена на час ухвалення оскаржуваного вироку перебувала у стані вагітності, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 КК України покарання у виді громадських робіт не могло бути їй призначено, то суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги, оскільки стороною захисту не надано відповідних медичних документів на підтвердження вказаного факту.

На момент розгляду апеляційної скарги сторона захисту не надала суду апеляційної інстанції свідоцтва про народження чи іншого медичного документу на підтвердження стану вагітності обвинуваченої. Копія протоколу ультразвукового дослідження ОСОБА_7 від 09.01.2024р. не викликає у суду апеляційної інстанції довіри, та не підтверджена іншими медичними доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторона захисту не повідомляла про стан вагітності обвинуваченої під час судового розгляду та проголошенні вироку.

Судом апеляційної інстанції з даних ЄДРСР встановлено, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000362 від 29.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України щодо обвинуваченої, яка в даному кримінальному провадженні має статус підозрюваної, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в рамках досудового розслідування. При з`ясуванні відомостей про особу підозрюваної слідчим суддею зазначено, що підозрювана на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції обвинувачені покарання у виді громадських робіт відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Так суд першої інстанції при призначенні обвинувачені покарання врахував відомсті про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не заміжня, не працює, утриманців не має, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше не судима, обставину, які пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

Суд апеляційної інстанції з таким рішенням суду першої інстанції погоджується та вважає його правильним.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченої є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його скасування відсутні, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді