Справа № 215/6784/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 03.10.2024 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, не працює, не заміжня, на утримані неповнолітніх дітей не має, у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимої:

- 03.08.2023 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 34 000 грн,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок за наступних фактичних обставин.

01.10.2024 приблизно о 15:30 годині, ОСОБА_2 , зустрілася з раніше знайомим їй потерпілим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на зупинці громадського транспорту «17-й квартал», що знаходиться по АДРЕСА_3 , де останні привіталися та почали спілкуватися.

Потім ОСОБА_2 запропонувала потерпілому ОСОБА_3 відпочити та вжити спиртні напої, які мала при собі. ОСОБА_3 погодився на пропозицію ОСОБА_2 та вони попрямували разом до скверу, що знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_3 . Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт із приводу давніх образ ОСОБА_3 на ОСОБА_2 .

Так, 01.10.2024, приблизно о 16:00 годині, знаходячись у вказаному сквері у ОСОБА_2 виник прямий умисел направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 .

В цей час та місці ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розташувавшись своїм обличчям до обличчя потерпілого ОСОБА_3 , умисно нанесла останньому удар кулаком своєї правої руки у виличну область ліворуч, від якого потерпілий ОСОБА_3 відчув сильний біль. У подальшому ОСОБА_2 із місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

У результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_2 заподіяла потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: синця у виличній області ліворуч, який відповідно до висновку експерта № 1885 від 09.10.2024 за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.10.2024 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження за №0000392 від 03.10.2024 вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що оскільки підозрювана ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, тому відповідно до положень ст.ст. 381, 382 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_2 в присутності захисника ОСОБА_4 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, як беззаперечно визнані обвинуваченою та підтверджуються належними та допустимими доказами, які досліджені судом.

Обґрунтованість обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Потерпілий ОСОБА_3 подав до суду заяву про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, її вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; особу ОСОБА_2 , яка на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та не перебувала, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, інвалідності не має, не заміжня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшуючою її відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до статей 50, 65 КК України з метою виправлення ОСОБА_2 , а також запобігання скоєння нових злочинів, суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченої та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_2 слід визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Таким чином вирішальне значення має дата постановлення попереднього вироку, а не набрання ним законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на дату ухвалення вироку обвинуваченій ОСОБА_2 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 34 000 грн за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2023, яким вона визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (вирок не набрав законної сили).

Кримінальне правопорушення, по якому суд ухвалює вирок, вчинено ОСОБА_2 у жовтні 2024 року, тобто після вироку від 03.08.2023, тому покарання обвинуваченій слід призначати за правилами ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків. Покарання в вигляді штрафу в сумі 34 000 грн за вироком від 03.08.2023 складанню з іншими видами покарання не підлягає, та виконується окремо згідно з правилами ч. 3 ст.72 КК України.

За таких обставин, покарання обвинуваченій слід призначити із врахуванням положень ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарання призначеного вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2023, призначивши остаточне покарання у вигляді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин та штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн на користь держави.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до норм КПК України.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, збитки - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 373-376, 381-382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді 60 (шістдесяти ) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати покарання за попереднім вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_2 до відбуття 60 (шістдесят) годин громадських робіт та штраф в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн на користь держави.

Зазначені покарання виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Матеріали кримінального провадження №0000392 від 03.10.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №215/6784/24, провадження №1-кп/215/761/24.

Копії вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного сулу через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, за виключенням підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини відповідно до положень ст.ст.381, 382 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя