Справа № 461/3028/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1234/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

встановила:

Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винною за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання повністю у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2435,58 грн. та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

У решті вимог цивільного позову відмовлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме диск DVD-R, із записами події, що відбулась 08.01.2021 у квартирі АДРЕСА_2 слід залишити в матеріалах справи 461/3028/21.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду адвокат ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржуваний вирок, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутності в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки висновкам судово-медичних експертиз №65 та №289 (додатковий) щодо їх належності та допустимості, не дивлячись на те, що дії експерта суперечать вимогам КПК України.

Покликаються на те, що експерт у своїх висновках покликається на консультативний висновок спеціаліста №516 та історію хвороби потерпілої, але стороні захисту такі матеріали на досудовому слідстві не відкривалися. Також судом першої інстанції не вирішено клопотання сторони захисту щодо недопустимості такого доказу як висновки експерта №65 та №289.

Апелянти вважають, що судом першої інстанції не надано детальної правової оцінки відеозапису події від 01.08.2021 року (з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 ), який жодним чином не підтверджує факту спричинення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 , на ньому можна лише побачити і почути словесну розмову між потерпілою та обвинуваченою, але сам факт спричинення тілесних ушкоджень на відео відсутній.

Також апелянти звертають увагу на те, що позивач пред`явивши вимогу до ОСОБА_7 як до відповідача про стягнення з неї компенсації за моральну та матеріальну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування їх наявності та розміру.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи ніяким чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 січня 2021 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у своїй квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході конфлікту з ОСОБА_9 , схопила останню руками за її руки, чим заподіяла синці на тильній поверхні правої кисті, біля основи 2-го пальця, на передній поверхні лівого передпліччя, в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; після чого схопила ОСОБА_9 за праве передпліччя та правий ліктьовий суглоб та потягнула на себе, чим заподіяла підшкірні гематоми правого передпліччя, забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також нанесла удар рукою в праве передпліччя ОСОБА_9 , чим заподіяла синець на правому плечі, по зовнішній поверхні в нижній третині, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, думку захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,підтриману обвинуваченою ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечила апеляційні вимоги сторони захисту та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, міркування прокурора ОСОБА_8 який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 як умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на невизнання ОСОБА_7 вини у скоєнні кримінального проступку за ч.1, 2 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення. При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 08.01.2021 року.

З врахуванням перевірених матеріалів справи та доводів викладених в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 доведена доказами наявними у справі та долученими в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Так судом першої інстанції при прийняті рішення було враховано покази надані безпосередньо в судовому засіданні ппотерпілою ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також допитаною в судовому засіданні свідком - судово медичним експертом ОСОБА_14 , яка підтвердила висновок №65 від 19.01.2021 та додатковий висновок експерта №289 від 05.03.2021, та повідомила, що у потерпілої виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі, які могли виникнути 08 січня 2021 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Вина ОСОБА_7 підтверджується наступними документами, які були досліджені судом першої інстанції, а саме:

- даними, які містяться у висновку експерта №65 від 19.01.2021, згідно якого у ОСОБА_9 при обстеженні у КНП КЛПІМД м.Львова 11 січня 2021 року було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин, пошкодження зв`язок правого ліктьового суглобу. Забійні підшкірні гематоми правого передпліччя». В подальшому потерпіла в січні - лютому 2021 року зверталась в поліклініку, травматологом було вказано діагноз: «Забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу», а невропатологом - «астено-невротичний синдром». Крім цього, ОСОБА_9 перебувала на лікування 25-26 січня 2021р. у гінекологічному відділенні КНП «3-а МКЛ» м. Львова, де їй було встановлено діагноз: «Аномальна маткова кровотеча». На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі. «Забій розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу», «підшкірні гематоми правого передпліччя», синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08 січня 2021р. та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Звертання ОСОБА_9 в поліклініку до невропатолога 03 лютого 2021р. пов`язано із виснаженням нервової системи. Не має підстав стверджувати про причинно-наслідковий зв`язок лікування у січні 2021 року ОСОБА_9 у гінекологічному відділенні КНП «3-а МКЛ» м. Львова із отриманням тілесних ушкоджень 08 січня 2021року;

- даними, які містяться у додатковому висновку експерта №289 від 05.03.2021, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи «Висновок експерта» № 65 від 19.01- 05.02. у ОСОБА_9 при зверненні в КПП КЛШМД м. Львова 11 січня 2021 року було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин, пошкодження зв`язок правого ліктьового суглобу. Забійні підшкірні гематоми правого передпліччя», а при обстеженні травматологом в поліклініці, в січні 2021 року, було вказано діагноз: «Забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу». При огляді лікарем судово-медичним експертом було виявлено синці на правому плечі, правій кисті, лівому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 08 січня 2021 року. Беручи до уваги дані матеріалів кримінального провадження, протоколи проведення слідчих експериментів із участю потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 механізм виникнення тілесних ушкоджень міг бути наступним: синці на тильній поверхні правої кисті, біля основи 2-го пальця, на передній поверхні лівого передпліччя, в нижній третині, могли виникнути внаслідок стискання вказаних ділянок пальцями кистей рук, як продемонстровано на фото № 2,3 ОСОБА_9 та на фото № 2,3 ОСОБА_15 ; «підшкірні гематоми правого передпліччя», «забій, розтяг зв`язок правого ліктьового суглобу» могли виникнути внаслідок стискання правого передпліччя та розтягання ділянки правого ліктьового суглобу, як продемонстровано на фото № 4,5 ОСОБА_9 та на фото № 4 ОСОБА_15 ; синець на правому плечі, по зовнішній поверхні в нижній третині, міг виникнути внаслідок удару рукою по правому плечі, як продемонстровано на фото № 6 ОСОБА_9 , під час проведення слідчих експериментів із ОСОБА_9 та ОСОБА_15 04 березня 2021 року;

- даними, які містяться на диску DVD-R, із двома відеозаписами події, що відбулась 08.01.2021 у квартирі АДРЕСА_2 , з яких вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбувається словесний конфлікт;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 у присутності судово-медичного експерта та двох понятих, розповіла про обставини події, де та як саме вони розвивалися;

- даними фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, на яких потерпіла ОСОБА_9 демонструє, яким чином їй було нанесено тілесні ушкодження 08.01.2021 в квартирі АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2021, згідно якого свідок ОСОБА_13 у присутності судово-медичного експерта та двох понятих, розповіла про обставини події, де та як саме вони розвивалися;

- даними фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, на яких свідок ОСОБА_13 демонструє, яким чином ОСОБА_9 було нанесено тілесні ушкодження 08.01.2021 в квартирі АДРЕСА_2 ;

- даними, які містяться у довідці №18097 від 12.03.2021, згідно якої ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того суду апеляційної інстанції, для долучення до справи та для вручення учасникам процесу, потерпілою ОСОБА_9 було надано 25.06.2024 року в письмовому вигляді пояснення з долученням до нього ряду документів (копій, фотокопій), які первинно були в матеріалах кримінального провадження № 0000001 від 14.01.2021 (що підтверджено описом а.с.54 т.3) , однак не були надані суду першої інстанції, але в цих документвах є підтвердження правомірності та законності висновків експерта № 65, № 289.

Зазначені документи підтверджують допустимість, як доказ, висновки експертів так як останні грунтуються на постанові дізнавача Галицької ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , консультативному висновку №516 КНП КЛШМД м. Львова та медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_9 . Все це підтверджено копією запиту № 177 від 26.01.2021 року та відповіддю № 549 від 01.03.2024 отриманою ОСОБА_9 ЛОБ судово-медичних експертиз за підписом начальника обласного бюро, доцента ОСОБА_17 .

Відповідно до ч.11, 12 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має допустити відомості, що містяться в них як докази.

Оскільки потерпілою ОСОБА_9 25.06.2024 було надано зазначені документи для всіх учасників процесу, для ознайомлення, тобто сторонам провадження відкриті всі наявні матеріали, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, то такі колегією суддів визнаються допустим доказом у справі.

Апеляційні вимоги сторони захисту не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та такі не спростовують висновку суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання, а також враховано, що обвинуваченою було скоєно кримінальний проступок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Оскільки, подія кримінального проступку відбулась 08.01.2021, тобто на час розгляду кримінального провадження минуло понад 2 роки, тому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання у вигляді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України. Крім того судом першої інстанції було вирішено заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Грунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а матеріальної шкоди в повному обсязі. Так обвинуваченої ОСОБА_7 на користь цивільного позивача стягнуто матеріальну шкоду в сумі 2435,58 грн., як кошти витрачені на лікування, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., як така, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду, з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань потерпілої, характеру немайнової втрати, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення. В іншій частині цивільного позову було відмовлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: