Справа № 163/1992/24
Провадження № 1-кс/163/638/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 року місто Любомль

Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000387 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000387 за ознаками ч.2 ст.289 КК України встановлено, що ОСОБА_5 в період часу з 22:00 по 23:00 годину 29 серпня 2024 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник на територію належного ОСОБА_7 господарства по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу незаконно заволодів автомобілем «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2010 року випуску. В подальшому направився зазначеним транспортним засобом до АЗС № 16, що за адресою: АДРЕСА_3 .

В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2010 року випуску, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 225 000 гривень.

Слідчий вважає наявними передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, через що з врахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, вважає застосування більш м`якого запобіжного заходу таким, що не забезпечить запобігання цим ризиками.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження по зазначеному в клопотанні факту незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого з проникненням зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000387 за ознаками ч.2 ст.289 КК України 30 серпня 2024 року.

В порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України ОСОБА_5 затриманий о 07:20 годині 30 серпня 2024 року.

Порушень процесуального закону при затриманні ОСОБА_5 не встановлено, сторона захисту про такі порушення заяв не зробила.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, оголошене ОСОБА_5 30 серпня 2024 року.

Обґрунтованість підозри підтверджена рапортом оперативного чергового, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами оглядів місць події, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ці докази дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у причетності до незаконного заволодіння належного ОСОБА_7 транспортного засобу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заявив про певну причетність до вчинення інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Із числа наведених слідчим та прокурором у клопотанні ризиків слідчий суддя вважає доведеним лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

А саме, можливість ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду доводиться тим, що інкримінований злочин передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років і тяжкість такого покарання може спонукати підозрюваного до втечі з місця проживання.

Решта передбачених п.п.3, 5 ст.177 КПК України ризиків свого належного обґрунтування та доведення в судовому засіданні не знайшли, через що слідчим суддею відхиляються.

Зокрема, сам по собі факт обізнаності ОСОБА_5 про місце проживання потерпілого та свідків в цьому кримінальному провадженні не свідчить про можливість незаконного впливу на них. Крім цього, ОСОБА_5 проживає в іншому населеному пункті.

Можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 в минулому неодноразово вчиняв протиправні діяння, є лише припущенням сторони обвинувачення, яке не має жодного підгрунття. Крім цього слід зазначити, що ОСОБА_5 згідно ст.89 КК України раніше не судимий.

У силу ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст.177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з огляду на наведене, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, встановлено лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Однак тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Водночас слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, під час досудового розслідування з`являється за відповідними викликами, відомості про ухилення чи неявку, а також іншу його негативну процесуальну поведінку слідчим і прокурором не наведено та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим та прокурором не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, проте з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту та покладення певних обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000387 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 виконувати до 30 жовтня 2024 року включно такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не залишати з 19:00 години вечора до 07:00 години ранку наступного дня місце проживання, що по АДРЕСА_1 , крім часу, що витрачається на прибуття до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (пас-порти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати для виконання Володимирському районному відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Згідно із ч.4 ст.181 КПК України орган внутрішніх справ зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Копію ухвали вручити підозрюваному і прокурору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений о 14:00 годині 03 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1