Номер провадження: 11-сс/813/1191/24
Справа № 522/8262/24 1-кс/522/4046/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 23.07.2024 якою в межах к/п №0000187 від 16.05.2024 відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, учня загальноосвітньої школи, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 20.09.2024 без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.09.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, без визначення застави.

Оскаржуваною ухвалою також було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, врахував його суспільну небезпеку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки матеріали, які надані слідчому судді зокрема, протоколи допитів підозрюваних та особи, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, протоколи огляду мобільних телефонів, що належать підозрюваним ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особі, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, протоколи проведення НСРД та слідчих експериментів не містять жодних фактичних даних, що ОСОБА_7 було вчинено перелічені вище дії та досягнуто будь-якої домовленості щодо скоєння цього кримінального правопорушення. Крім того, якщо приділити увагу змістові особистого листування підозрюваного ОСОБА_10 у месенджері «Телеграм» з користувачем з нік-неймом « ОСОБА_11 », яке відображено у протоколі огляду предмета - мобільного телефону «Самсунг», який було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , можна дійти висновку, що план вчинення протиправного діяння, направленого на знищення майна, належного співробітникам сил оборони України, було розроблено саме цією особою з нік-неймом « ОСОБА_11 ». Ним же надано вказівки підозрюваним щодо здійснення розвідки, проконтрольовано хід її здійснення та доведено до відома останніх перелік необхідних дій для вчинення злочину. Водночас, наразі не існує жодного документального підтвердження, що за користувачем з нік-неймом « ОСОБА_11 » міг переховуватись ОСОБА_7 . Так само і не існує доказів того, що вказаний користувач може бути з числа співробітників спецслужб рф. Інші протоколи оглядів мобільних телефонів підозрюваного ОСОБА_9 та особи, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, в яких відображено особисте листування останніх у месенджері «Телеграм», так само не містять відомостей щодо вчинення ОСОБА_7 вищезазначених протиправних дій. Разом з цим, зі змісту протоколів проведення слідчого експерименту з особою, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, від 26.06.2024, який долучено до матеріалів клопотання, вбачається, що участь у підпалі транспортного засобу 18.05.2024 приймали саме підозрювані ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та вищевказана особа. Завдання від так званого куратора отримав ОСОБА_9 , він же розподілив ролі між учасниками. При вчиненні протиправних дій ОСОБА_7 участі не приймав, оскільки перебував постійно вдома внаслідок отриманих травм голови. Також у вказаних процесуальних документах зазначено, що ОСОБА_7 нібито повинен був вивести через криптогаманець грошову винагороду за вчинені протиправні дії, проте, як вбачається зі змісту протоколу про результати проведення НСРД від 05.06.2024, що від 24.05.2024 о 18:41:41 год. під час телефонної розмови особи, яка не досягла віку настання кримінальної відповідальності, що використовувала мобільний телефон НОМЕР_1 , з ОСОБА_7 , який користувався мобільним телефоном НОМЕР_2 , зазначена особа повідомила ОСОБА_7 , що кошти зніматиме інша особа;

- всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства, сторона обвинувачення формально послалася на ті ж самі обставини для застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, незважаючи на прямий обов`язок доводити, що існуючі ризики протиправної поведінки обвинуваченого не зменшились та не відпали. Твердження слідчого про те, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховуватись від правоохоронних органів та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності є хибним, не відповідає дійсності та не підтверджується жодним з наявних матеріалів. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 не перебував у розшуку, не вчиняв жодних інших дій з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування його місцезнаходження та тривалий час (близько місяця) постійно перебував за місцем мешкання, де його і було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

- доводи сторони обвинувачення з приводу можливого викрадення ОСОБА_7 представниками спецслужб рф з метою його переміщення та приховування є необґрунтованими, оскільки органом досудового розслідування не надано ніякого документального підтвердження щодо здійснення вказаними особами готування до таких дій або наявності наміру на їх вчинення;

- відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого злочину є неправомірним;

- посилання органу досудового розслідування на наявність у ОСОБА_7 сталих зв`язків із представниками спецслужб рф не підтверджені жодними доказами;

- ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має батьків, за місцем навчання характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я;

- у даному випадку можливість не визначати заставу є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із практикою ЄСПЛ;

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.05.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_13 до апеляційного суду не з`явилися, водночас направили клопотання, в яких просили розглядати апеляційну скаргу за їх відсутності, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, 23.05.2024 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території м. Одеси (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), з метою отримання грошової винагороди, вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність та із іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами в тому числі з числа співробітників спеціальних служб російської федерації, направленого на вчинення терористичного акту тобто, підпалу, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту або з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, міжнародними організаціями, або привернення уваги громадськості до певних політичних, релігійних чи інших поглядів винного (терориста), в тому числі створення хибного інформаційного приводу для пропагандистках медіа ресурсів РФ щодо діяльності на території міста Одеси російського підпілля та створення помилкового враження серед населення України відносно не сприйняття та протидії співробітникам органів військового управління, які ведуть військовий облік та здійснюють мобілізацію населення (Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) в умовах збройної агресії РФ проти України.

Згідно розробленого невстановленими особами з числа співробітників спеціальних служб Російської Федерації злочинного плану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була надана вказівка підшукати осіб, які з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту або з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, міжнародними організаціями, або привернення уваги громадськості до певних політичних, релігійних чи інших поглядів винного (терориста), за грошову винагороду повинні були здійснити пошук та підпал автомобілів, які використовуються в службовій діяльності представникам сил оборони України.

На виконання спільного злочинного плану ОСОБА_7 залучив до вчинення вищевказаних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особу, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, які на виконання його злочинної вказівки 23.05.2024 у другій половині дня здійснили розвідку місцевості за місцем знаходження підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме в АДРЕСА_7, за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_5 (збірного пункту).

В ході проведення розвідки зазначеної місцевості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, на виконання спільного злочинного плану, визначили, як об`єкти злочинної діяльності та подальший підпал автомобіль марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_3 на якому міститься табличка «ІНФОРМАЦІЯ_7» та автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_4 , які розміщені за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, переслідуючи досягнення спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 , підшукав пластикову ємність для бензину, ганчірки, аркуші паперу та маркер червоного кольору, а ОСОБА_10 підшукав бензин. Після чого, вищевказані особи спільно із особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, перебуваючи у Савицькому парку м. Одеси, із використанням скляних пляшок від пива, виготовили так званий «коктейль Молотова», шляхом влиття попередньо придбаного бензину в зазначені пляшки та помістили попередньо придбані ганчірки як гніт.

Окрім цього, ОСОБА_10 на попередньо підшуканих ОСОБА_9 аркушах паперу та із використанням маркеру червоного кольору виготовив (написав) на аркуші паперу надпис: «ТЦК ГОРИТЕ» для демонстрації під час відеозйомки, яку останній на підтвердження факту підпалу, в тому числі для розповсюдження в мережі Інтернет, повинен був знімати на свій власний мобільний телефон.

Надалі, 24.05.2024 у період з 20 год. 30 хв. по 22 год. 30 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, на виконання вказівки ОСОБА_7 , знаходились в районі Савицького парку м. Одеси, вул. Мельницької, Михайлівської, Інтернаціонального провулку, Степової очікували на зручну можливість здійснення терористичного акту, шляхом підпалу вищевказаних автомобілів, відсутність руху по вулицям автомобілів, пішоходів та мешканців, які проживають у будинках в районі зазначених вулиць.

У подальшому, о 22 год. 30 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, на виконання вказівки ОСОБА_7 , прослідували до автомобіля марки «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_3 на якому міститься табличка «ІНФОРМАЦІЯ_7» та автомобіля марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_4 , які були розміщені поблизу будинку АДРЕСА_2 , разом з підготовленими двома пляшками з так званим «коктейлем Молотова», запальничками та мобільним телефоном для відеозйомки події, тим сама виконали всі дії, які вважали необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не були завершені з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані співробітниками СБУ.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, , а саме: повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень; протоколом огляду місця події від 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом обшуку від 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколами огляду місця події від 16.05.2024 за адресою: АДРЕСА_5 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від 25.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом огляду від 23.05.2024; листом АТ «Укрзалізниця»; матеріалами виконаного доручення слідчого; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; поясненнями особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, але не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність; протоколом огляду Телеграм - каналу ІНФОРМАЦІЯ_8; протоколом огляду автомобіля Hyundai Terracan, д.р.н. НОМЕР_5 , який перебував за адресою: АДРЕСА_6 ; протоколом огляду мобільного телефону особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, але не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність; протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_10 ; протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_9 ; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами про проведення слідчих експериментів; висновками експертиз Одеського НДЕКЦ.

У контексті доводів захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину апеляційний суд зауважує, що визначення вказаного терміну в кримінальному процесуальному законодавстві відсутнє.

Натомість, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В той же час, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Такий зв`язок знаходить своє відображення у матеріалах, які надані апеляційному суду, а саме у протоколі про результати НСРД від 05.06.2024, з якого вбачається телефонна розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , протоколі слідчого експерименту з ОСОБА_18 , протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 від 04.06.2024.

Апеляційний суд додатково зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім того, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

В той же час, захисник не позбавлена можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та перешкоджати провадженню іншим чином.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що вінпідозрюється у вчиненні злочину у складі групи осіб, імовірно вчиненого під керівництвом спіробітників спеціальних служб рф.

У контексті доводів захисника про відсутність доказів існування заявлених ризиків, апеляційний суд їх повністю не відхиляє, однак звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд враховує посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Не вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд враховує, що він був імовірно вчинений з корисливих мотивів, умисно, оскільки підозрюваними вживалися дії щодо ретельного приховування кримінальних правопорушень.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що агресія з боку рф по відношенню до України триває, також продовжується і інформаційна війна, та підозрюваний ОСОБА_7 будучи імовірно обізнаний із апаратом та із системою діяльності російських спецслужб може перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу, водночас зауважує що суспільний інтерес, наявність ризиків та імперативні завдання кримінального провадження виправдовують таке обмеження прав підозрюваної особи, що узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно незадовільного стану здоров`я підозрюваного, апеляційний суд зауважує, що наказом МОЗ та МЮ України №239/5/104 від 10.02.2012 затверджений «Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, відповідно до якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО».

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_7 до якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, має доступ до медичної допомоги.

Що стосується доводів захисника щодо визначення застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону, які регламентують визначення застави, можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи.

Натомість, апеляційний суд враховує фактичні обставини інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, метою якого імовірно було порушення громадської безпеки, залякування населення та провокація воєнного конфлікту, наявність ризиків та погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадженні виправдовують застосування безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 199, 370, 403, 405, 407, 419, 422, 492, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.2024, якою в межах к/п №0000187 від 16.05.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 20.09.2024, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4