Справа № 201/3974/24
Провадження №1-кп/201/711/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000130 від 20.02.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

Прокурор ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_7 (ВКЗ)

ВСТАНОВИЛА:

Офіс Генерального прокурора направив до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000130 від 20.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Кримінальне провадження здійснювалось у спеціальному досудовому розслідуванні відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2024 року.

У підготовчі судові засідання, призначені на 28.05.2024 і 03.09.2024 ОСОБА_5 не прибув, хоча в належний спосіб повідомлений про час та місце розгляду обвинувального акта, про причини неявки суду не повідомив, можливістю взяти участь у судовому засіданні через відеоконференцзв`язок не скористався.

Під час підготовчого засідання захисник висловив думку про направлення обвинувального акту до Верховного суду для визначення підсудності з огляду на те, що конкретного місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акту не зазначено, а вказано, що місцем вчинення злочину є територія Маріупольського району Донецької області.

Прокурор поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт із додатками, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 інкримінуються дії за попередньою змовою групою осіб із добровільного зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме «поліцейського ДНР», яку він займає до теперішнього часу.

При цьому в обвинувальному акті вказано, що у такий спосіб ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «поліцейського ДНР», діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з іншими представниками окупаційної адміністрації, у тому числі з працівниками правоохоронних органів України, які перейшли на бік ворога, здійснює незаконні владні та правоохоронні повноваження на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області, а отже виконує організаційно-розпорядчі, адміністративно-господарські та правоохоронні функції.

Отже місцем вчинення злочину, згідно обвинувального акта, є територія Маріупольського району Донецької області.

Разом з цим 17.07.2020 року постановою Верховної Ради України «Про створення і ліквідацію районів» було утворено Маріупольський район, до його складу увійшли: Волноваський район (південна частина); Мангушський район; Нікольський район; місто обласного значення Маріуполь.

При цьому місто Маріуполь Донецької області складається з чотирьох районів: Центральний район, Кальміуський район; Лівобережний район; Приморський район.

Отже конкретного місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акту не зазначено, а вказано, що місцем вчинення злочину є територія Маріупольського району Донецької області, а тому точне місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, що свідчить про те, що органом досудового розслідування місце вчинення злочину не встановлено.

Тому колегія суддів вважає, що обвинувальний акт надійшов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності, а тому має бути направлений до Верховного Суду для вирішення питання про його подальшого направлення до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини поняття «суд, встановлений законом» стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Постановами Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі №334/6630/17 та від 14 липня 2022 року у справі №761/11819/2022 врегульовано питання визначення закінчення досудового розслідування.

Так, відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі №761/11819/2022 певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалось слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та закінчено шляхом затвердження обвинувального акта прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора у службовому приміщенні Офісу Генерального прокурора за адресою: м. Київ, вул. Різницька, 13/15, що підпадає під територіальну юрисдикцію Печерського районного суду м. Києва.

Затвердження прокурором обвинувального акту, на думку суду, є вчиненням дії, про яку наголошував Верховний Суд у своїй постанові від 14 липня 2022 року.

Таким чином, остання дія прокурора була вчинена за адресою: АДРЕСА_2 , що, відповідно до територіальної підсудності, відноситься до Печерського району м. Києва і підпадає під юрисдикцію Печерського районного суду м. Києва, а тому судом встановленим законом у цьому кримінальному провадженні мав би бути саме Печерського районний суд м. Києва.

Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 надійшов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з порушенням вимог ст. 32 ч. 1, ст. 615 ч. 9 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись спеціальних норм, які регулюють юрисдикцію суду, підсудність, повноваження судді (належний склад суду), колегія суддів дійшла до висновку про доцільність направлення обвинувального акта до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Верховного Суду для вирішення питання про його направлення до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу на наступне.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 інкримінуються дії у попередній змові із групою осіб, які були працівниками ГУНП у Донецькій області, у кількості 8 осіб, серед яких є ОСОБА_8 , обвинувальний акт щодо якої за поданням колегії суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2024 направлено доДніпровського апеляційного суду, який, направив його доВерховного Суду для вирішення питання про його направлення до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності. У свою чергу Верховний Суд своєю ухвалою від 11.07.2024 задовольнив подання апеляційного суду і направив обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності (справа № 201/2699/24, провадження № 51-3465 впс 24).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 314-315 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000130 від 20.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, направити доДніпровського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення доВерховного Суду для вирішення питання про його направлення до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3