Справа № 536/1828/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000125 від 04 липня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15 квітня 2024 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 перебуває на обліку в Кременчуцькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з 07 червня 2024 року як особа, засуджена за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року який набрав законної сили 15 травня 2024 року, надійшов на виконання до Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 17 травня 2024 року.

07 червня 2024 року ОСОБА_4 ознайомлено під розпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та видано направлення до виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району.

Омельницькою сільською радою Кременчуцького району 07 червня 2024 оку видано розпорядження № 18 про прийняття на роботу для відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт ОСОБА_4 , з визначеним переліком об`єктів та видами робіт, на яких буде відбувати покарання засуджений, складено графік виходу на роботу на червень 2024 року, з якими ОСОБА_4 07 червня 2024 року ознайомлено під підпис.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме, від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, будучи особою, засудженою до даного виду покарання вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, для відбування громадських робіт без поважних причин не з2явився 10 червня 2024 року, 11 червня 2024 року, 12 червня 2024 року, 13 червня 2024 року, 14 червня 2024 року, 17 червня 2024 року, 18 червня 2024 року, 19 червня 2024 року, 20 червня 2024 року, 21 червня 2024 року, 24 червня 2024 року, 25 червня 2024 року, 26 червня 2024 року, 27 червня 2024 року, 28 червня 2024 року, чим допустив грубе порушення порядку та умов відбування покарання. Відповідно дот ч. 3 ст. 40 КВК України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт є невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому. Не заперечував щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будить позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 358 КК України є вірною так як обвинувачений, будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, вчинив ухилення від відбування покарання у виді таких громадських робіт.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставиною яка в силу ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 є раніше судимим, не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах, установлених у санкції частини 2 статті 389 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, та вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього і попередження нових злочинів.

Також, приймаючи до уваги, що обвинувачений засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року та йому призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт, з яких невідбутими залишилось 90 годин громадських робіт, то слід призначити остаточне покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог частини 1 статті 71 КК України, з врахуванням положень статті 72 КК України, якою передбачено, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, а саме, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року, остаточно призначивши покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Суддя ОСОБА_1