Справа № 592/6929/24
Провадження № 1-кп/592/442/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0001447, відомості за яким 06.05.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який ніде не працює та офіційно ніде не працевлаштований, який має незакінчену вищу освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше судимого, невійськовозобов`язаного, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в України" від 24.02.2022 року на всій території України було введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє, відповідно до Указу Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" , затвердженого Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024 року. В період дії воєнного стану, а саме: 14.04.2024 року о 17 годині 28 хвилин ОСОБА_3 прийшов до магазину "Єва-952" ТОВ "РУШ" , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Британська, буд. 41/А, де його увагу привернула парфумована чоловіча вода "Dolce Gabbana The One" , що знаходилася на відкритому стелажі магазину. В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 14.04.2024 року о 17 годині 28 хвилин, діючи умисно, повторно протиправно, у період дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись у приміщенні магазину "Єва-952" ТОВ "РУШ" , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись в тому, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 взяв з відкритої полиці стелажу парфумовану чоловічу воду "Dolce Gabbana The One" 100 мл, код (425142) , вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-24/6279-ТВ від 25.04.2024 року, складає 3401 грн. 00 коп. . Вищезазначену парфумовану чоловічу воду "Dolce Gabbana The One" ОСОБА_3 сховав у внутрішніх кишенях жилетки, яка була на ньому одягнута, після чого, не розрахувавшись за даний товар, покинув приміщення магазину "Єва-952" ТОВ "РУШ" . Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав магазину "Єва-952" ТОВ "РУШ" майнову шкоду на загальну суму 3401 грн. 00 коп. . В результаті вчинення умисних протиправних дій, які виразилися у таємному, протиправному, з корисливих мотивів, викраденні чужого майна, що належить магазину "Єва-952" ТОВ "РУШ" на загальну суму 3401 грн. 00 коп. , вчиненому шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) , кваліфікуючими ознаками якої є "вчинена повторно" та "вчинена в умовах воєнного стану" .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду про те, що 14.04.2024 року він дійсно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , вчинену повторно, вчинену в умовах воєнного стану, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Він просив суд суворо його не карати та призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України. Цивільний позов представника потерпілого про відшкодування майнової шкоди він визнав повністю (а. п. 48) .

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 67) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміють зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

При цьому суд керувався принципом "поза розумним сумнівом" , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" , заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) .

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинних діянь, вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене ОСОБА_3 , згідно ч. 5 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан, тощо ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином.

Є особою молодого віку (а. п. 1, 36, 38) .

Має постійне місце проживання та постійне місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 1, 36, 38) .

Є неодруженою особою (а. п. 1, 38) .

Має реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 (а. п. 1, 36, 40) .

Задовільно характеризується за місцем проживання (а. п. 26) .

Згідно листу ІНФОРМАЦІЯ_4 № 4/793 від 26.04.20204 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває. ІНФОРМАЦІЯ_6 на військову службу не призивався (а. п. 27) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" № 736п/01-11 від 23.04.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований/проживає за адресою: АДРЕСА_3 , під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває (а. п. 28) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної "Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань" № 0117/01/900 від 23.04.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , під динамічним наглядом у лікарів-наркологів комунального некомерційного підприємства Сумської обласної "Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань" не перебуває (а. п. 29) .

Засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2024 року у справі № 592/6297/24, провадження № 1-кп/592/421/24 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки, вирок набрав законної сили 31.05.2024 року ( ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. п. 30-35, 41-44) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 2, 48) ; - активне сприяння розкриттю злочину (а. п. 2, 48) ; - молодий вік винного у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 1, 36, 38) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 2, 48) .

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою протиправну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - молодий вік винного у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що молодий вік винного межує з віком неповнолітнього, що може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, - повне визнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні кримінального правопорушення, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив кримінальних правопорушень (а. п. 30-35, 41-44) .

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , із змісту якого вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, суд бере до уваги положення абз. абз. 1-4 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , із змісту яких вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених в ч. 1 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 6 п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року, із змісту якого вбачається, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення ст. ст. 65, 75 КК України у редакції Закону України № 4652-VI від 13.04.2012 року мають право, застосовуючи положення ст. 69 КК України, визначати (узгоджувати) : а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення; в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) .

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 30.04.2024 року був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки, оскільки після постановлення вказаного вироку в справі було встановлено, що засуджений ОСОБА_3 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, відтак, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, йому слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, враховуючи наявність чотирьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , думку обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді пробаційного нагляду. Строк пробаційного нагляду суд визначає залежно від тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням наявності чотирьох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 слід обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, на підставі ст. 49-2 КВК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не слід обирати.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України (а. п. 4, 5, 37, ) .

Представником потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, в якому він просив стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Руш" () майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 3401 грн. 00 коп. (а. п. 3, 9, 10, 19, 45, 46) .

Крім того, суд бере до уваги положення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" № 3 від 31.03.1989 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду № 13 від 25.12.1992 року, № 12 від 03.12.1997 року) , згідно яким при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Вирішуючи при ухваленні вироку питання про відшкодування шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Отже, представником потерпілого ОСОБА_5 було підтверджено майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, на загальну суму 3401 грн. 00 коп. . Враховуючи вказане, відтак суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушення, в розмірі 3401 грн. 00 коп. .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119-24/6279-ТВ від 25.04.2024 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої в сумі 1135 грн. 92 коп. , слід відшкодувати за рахунок ОСОБА_3 на користь держави (а. п. 3-5, 39) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 118, 122, 124, 126, 368-371, 373-376, 615 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-52, 59-1, 65, 66, 67, 69, 70, 185 КК України; ст. ст. 49-1, 49-2, 49-3 КВК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вказаним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.04.2024 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, на підставі ст. 49-2 КВК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Руш" () майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 3401 грн. 00 коп. .

Речові докази, а саме: оптичний диск з відеозаписом за 14.04.2024 року, наданий у відповідності до запиту у порядку ст. 93 КПК України, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119-24/6279-ТВ від 25.04.2024 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої в сумі 1135 грн. 92 коп. , відшкодувати за рахунок ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1