Справа № 577/4270/24
Провадження № 1-кп/577/442/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0000673 від 16.06.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Конотопського району, с. Дептівка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжено до 24.00 год. 05.12.2024 року.

Прокурор пропонує продовжити цей запобіжний захід до двох місяців без визначення застави, на обґрунтування чого вказав, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку раніше обраного запобіжного заходу, що обумовлює необхідність його продовження внаслідок наявності ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як то можливість переховування від правосуддя, вчинення інших кримінальних правопорушень, про що свідчать обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину насильницького характеру, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним, вчинення злочину, використовуючи малозначний привід, що вказує про низький поріг розряду агресії.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , кожен окремо, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, просять пом`якшити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків, заявлених стороною обвинувачення, оскільки не долучено жодних документів.

Вислухавши доводи учасників процесу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Враховуючи, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку запобіжного заходу, а ризики, наведені прокурором, зокрема можливість переховування від правосуддя, вчинення інших кримінальних правопорушень, про що свідчать тяжкість інкримінованого підсудному злочину, що має підвищену суспільну небезпечність, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним, малозначний привід, що став підставою для заподіяння тілесних ушкоджень, а також інкримінування обвинуваченому вчинення декількох злочинів до теперішнього часу не перестали існувати і не зменшилися, слід дійти висновку про продовження саме раніше обраного запобіжного заходу.

При цьому, необхідно звернути увагу сторони захисту, що наявність ризиків є оціночним поняттям.

Суд також бере до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), з огляду на необхідність попередження наведеного вище ризику, зокрема переховування ОСОБА_5 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Зокрема судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду продовження ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, відповідно до пп.«с» п.1 ст.5 Конвенції відповідатиме принципу пропорційності, оскільки застосований до нього запобіжний захід буде необхідним за встановлених обставин, унеможливить переховування обвинуваченого від суду.

Отже, прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам.

За таких обставин пропозиція сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу, не заслуговує на увагу суду.

Керуючись: ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 24.00 години 25 січня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а для обвинуваченого протягом того ж строку з дня отримання копії.

СуддяОСОБА_1