Справа № 1-кп/593/162/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани Тернопільської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000311 від 10 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України ( в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015) на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000311 від 10 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України ( в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015) на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Із клопотання вбачається, що із прокуратури Бережанського району в Бережанський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали щодо перевірки УТОР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з приводу незаконного позбавлення волі підопічних закладу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2015р. за №0000311 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України (в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015).

09.11.2015р. під час здійснення координатором по зв`язках із громадськістю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Тернопільській області ОСОБА_6 та громадським монітором ОСОБА_7 моніторингу-візиту до УТОР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в одній із кімнат житлового корпусу №2, двері якого були зачинені, виявлено підопічних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що утримувались в цьому приміщенні впродовж місяця.

В ході проведення досудового розслідування, з метою здобуття доказів та встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, проведено ряд слідчих дій, однак, встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, не представилось можливим.

Під час досудового розслідування визнано потерпілим та допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив про те, що він проживає в Бережанському психоневрологічному будинку - інтернаті, що знаходиться в с.Краснопуща протягом двох років.

Так, 10.10.2015р. його поселили в одну з кімнат корпусу №2 даного закладу, двері якої до половини були обладнані металевими гратами. Його поселили у цю кімнату оскільки він неодноразово без дозволу покидав територію вказаного закладу та агресивно себе поводив.

Також, потерпілий вказав про те, що приблизно через тиждень в дану кімнату підселили ОСОБА_5 , з яким вони проживали спільно в даній кімнаті.

Окрім цього, визнано потерпілим та допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив про те, що він проживає в Бережанському психоневрологічному будинку - інтернаті, що знаходиться в с.Краснопуща протягом десяти років. ОСОБА_5 також вказав про те, що він проживає спільно із ОСОБА_4 у кімнаті корпусу №2 даного закладу, його туди підселили оскільки він неодноразово здійснював спроби втечі з території інтернату. З дозволу санітарів він міг виходити з даної кімнати, проте він не бажав цього.

Допитана з цього приводу виконувач обов`язків директора Установи Тернопільської обласної ради «Бережанський психоневрологічний інтернат» - ОСОБА_8 у своїх показах пояснила, що згідно путівки №1076 від 30.06.2009 в дану установу прибув на постійне місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід II групи з дитинства, з діагнозом олігофренія в стадії імбецильності обумовлена внутрішньоутробною патологією.

Під час перебування в закладі ОСОБА_4 неодноразово покидав територію установи без дозволу медперсоналу, зокрема з метою проникнення в чужі будинки для проживання там, проте в правоохоронні органи офіційно з цього приводу ніхто не звертався, оскільки він є психічнохворим.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 знову проник в чужий будинок, що знаходиться в с.Краснопуща, де ніхто не проживав, також систематично самовільно покидав територію інтернату, тому нею було прийнято рішення про переселення його у корпус №2 в кімнату, яка закривається, щоб він був більше під контролем санітарів.

У вказаній кімнаті в цей час ніхто не проживав, там знаходились лише ліжка, дві тумбочки, оскільки площа її є невеликою, то помістити інші меблі туди неможливо. Речі ОСОБА_4 знаходились у шафі в кімнаті санітарів. Санітари, які чергували у корпусі №2 інколи закривали двері до кімнати, де проживав ОСОБА_4 , коли виходили із корпусу. Проте він мав вільний вихід із кімнати за його бажанням двері відчиняли і він міг ходити по території.

Крім того, відповідно до путівки №79 від 12.04.2005р. в дану установу прибув на постійне місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід II групи з дитинства, з діагнозом олігофренія в стадії дебільності.

Після відповідного лікування в Тернопільській обласній психіатричній лікарні та спроби неодноразового вчинення суїциду продовжував лікуватись в спеціалізованому закладі міста Буданів Теребовлянського району Тернопільської області.

Неодноразово самовільно залишав будинок-інтернат, зокрема впродовж 2015 року тричі. Останній раз ОСОБА_5 покинув інтернат у вересні 2015 року без дозволу.

У жовтні 2015 року до працівників інтернату зателефонувала його сестра та просила забрати ОСОБА_9 до інтернату, хоча спочатку, коли до неї телефонували, то вона повідомляла, що не знає де його шукати.

Крім того, ОСОБА_5 у 2010 році та у вересні 2014 року вчиняв спроби суїциду, а саме встромив собі ніж у груди, після чого його лікували в Бережанській ЦРКЛ та в інтернаті. У 2012- 2013 році ОСОБА_5 отруївся отрутою для жуків, після чого лікувався в реанімації Бережанської ЦРКЛ. У травні-червні 2015 року, коли ОСОБА_5 в черговий раз повернули в інтернат після втечі, то він мав із собою два ножі.

16.10.2015р. санітарка ОСОБА_10 з працівниками Бережанського РВ Управління МВС України в Тернопільській області забрали ОСОБА_5 в сестри та привезли до інтернату. За вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_5 поселили в корпус №2 у кімнату, де проживав ОСОБА_4

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали вільний вихід із кімнати за їх бажанням, але тільки під наглядом санітарів, двері до кімнати не були постійно закриті, санітари їх закривали лише по потребі, коли виходили із корпусу чи не мали можливості спостерігати за утриманцями. Ніхто не позбавляв волі підопічних, вони утримувались в нормальних умовах.

Допитані з приводу відомих обставин вчинення кримінального правопорушення працівники УТОР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 показали, що конкретної вказівки від директора установи ОСОБА_8 про утримання підопічних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ізольованій кімнаті вони не отримували.

Вказані підопічні під час перебування в ізольованій кімнаті корпусу №2 мали можливість вільного пересування по території установи за їх бажанням в супроводі санітарів, їм забезпечувались нормальне харчування та умови утримання. Двері їх кімнати закривались лише в окремих випадках при необхідності, у відсутності нагляду санітарів.

Допитана як свідок санітар установи ОСОБА_15 крім того, показала, що при її чергуванні двері до кімнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не закривались.

Допитані як свідки лікарі та медичні працівники установи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 показали, що під час їхніх обходів підопічних закладу, які відбувались двічі на день, двері до санітарів де проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були відчиненими, лише зрідка, при відсутності санітарів, двері були зачиненими. Вказані підопічні на стан свого здоров`я не скаржились, будь-яких тілесних ушкоджень за той час у них не виявлялось.

Допитана як свідок сестра-господиня установи ОСОБА_22 показала, що постійно проводила обходи кімнат, де проживають підопічні інтернату, у тому числі кімнату, де проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час обходів вона не бачила, щоб двері їх кімнати були закритими, вони утримувались в належних умовах і мали можливість вільного пересування по території інтернату.

Окрім цього, в ході досудового розслідування, допитано в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_17 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , за результатами допиту вказаних осіб, інформації яка б могла становити оперативний інтерес здобуто не було.

Також, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчий за погодженням із прокурором звернувся із поданням про надання дозволу на продовження терміну проведення працівниками Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області позапланової документальної виїзної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Установи Тернопільської обласної ради «Бережанський психоневрологічний будинок - інтернат», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду №1-кс/593/106/2017 від 17.03.2017р. вказане клопотання задоволено. Інформації яка б могла становити інтерес для досудового розслідування здобуто не було.

Згідно актового запису про смерть №19 від 14.12.2018 р. потерпілий ОСОБА_5 помер 10.12.2018р.

Потерпілий ОСОБА_4 подав клопотання про те, що не заперечує проти закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 146 КК України передбачено, що незаконне позбавлення волі карається обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк (в редакції Закону України № 716-VIII від 06.10.2015).

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України вчинене невстановленою особою кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 146 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину.

Станом на 17.09.2024р. минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме - незаконного позбавлення волі, минуло п`ять років, тому вказане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Потерпілий не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить кримінальне провадження закрити.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_4 не прибув, однак на адресу суду подав заяву, у якій просить слухати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши думку прокурора, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 146 КК України передбачено, що незаконне позбавлення волі карається обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк (в редакції Закону України № 716-VIII від 06.10.2015).

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України вчинене невстановленою особою кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 146 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Згідно з вимогами статті 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи, що на день підписання цього клопотання п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за який передбачено покарання обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк (в редакції Закону України № 716-VIII від 06.10.2015) закінчився, необхідно вирішити питання про закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1-1 частини другої статті 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, з урахуванням положень ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до пункту 1-1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини 1 цієї статті, в якому унормовано його закриття в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, за умов закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Станом на 17.09.2024р. минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме - незаконного позбавлення волі, минуло п`ять років, тому вказане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, необхідно клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000311 від 10 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України (в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015) на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України задоволити; кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000311 від 10 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України (в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015), - закрити, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 26, п.31 ч.1 ст. 284, ст. 288 КПК України, ст.ст. 5, 12, 49 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000311 від 10 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України (в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015) на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України задоволити.

Закрити кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000311 від 10 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України (в редакції Закону України №716-VIII від 06.10.2015), у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Копію даної ухвали після її проголошення негайно вручити учасникам процесу.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення, якщо не буде оскаржена.

Ухвала суду може бути оскаржена в Тернопільський апеляційний суд протягом 7 діб з дня її оголошення через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_1