Справа № 753/2272/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3348/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дашогуз, Республіки Туркменістан, громадянина Республіки Туркменістану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України до 2 місяців арешту; за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 місяця арешту. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 2 місяців арешту. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, в лютому 2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел сприяти виготовленню підробленого посвідчення водія, яке надає право керувати транспортним засобом, шляхом внесення до нього неправдивих відомостей, з метою його подальшого використання.

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на сприяння виготовленню завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_7 вступив в попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою через мережу Інтернет та надав їй свої анкетні дані з фотокарткою.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа умисно, протиправно, за грошову винагороду у сумі 120 дол. США, в невстановлений час та місці, за невстановлених обставин підробила посвідчення водія НОМЕР_1 , видане на ім`я «ОСОБА_7» серії НОМЕР_2 .

В подальшому, у січні 2021 року, ОСОБА_7 умисно, з метою подальшого використання отримав та почав зберігати завідомо підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 , видане на ім`я «ОСОБА_7» серії НОМЕР_2 , яке надає право керувати транспортним засобом.

В подальшому, 15 січня 2024 року близько 16 год. 55 хв. на блок-посту біля станції метро «Бориспільська КП «Київський метрополітен» по проспекту Бажана у Дарницькому районі міста Києва, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Toyota», моделі «Саmгу», д.н.з. НОМЕР_3 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів у відповідності до абз. 11, п. 10 постанови КМУ «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021 №1456, тобто у зв`язку з проїздом транспортного засобу через блокпости та контрольні пункти в`їзду - виїзду та п. З ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», а саме оскільки він перебував у місці здійснення спеціального поліцейського контролю та на вимогу працівника поліції пред`явити документи, що свідчать про дозвіл на право керувати транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія Туркменістану, видане на ім`я «ОСОБА_7» серії НОМЕР_2 підроблене, пред`явив його, тим самим умисно, незаконно використав завідомо підроблене посвідчення водія, яке надає право керувати транспортним засобом.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу, а саме - 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність його вини, зазначає, що при призначенні покарання судом не було надано належної оцінки ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, меті, обставинам їх вчинення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, є студентом 3 курсу Української інженерно-педагогічної академії, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого, сприяв органу досудового розслідування у розкритті проступку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому вважає, що призначене покарання у виді 2 місяців арешту є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу,прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується, а тому, у відповідності до ст. 394 КПК України, не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023 року внесені зміни до санкцій ч.1, 4 ст.358 КК України, якими таке покарання як арешт виключено.

Вирок Дарницького районного суду був постановлений 01 лютого 2024 року, вище зазначений Закон України набрав чинності 28 березня 2024 року.

В силу ст.5 КК України ухвалення таких змін до закону про кримінальну відповідальність свідчить про необхідність поліпшення становища ОСОБА_7 і необхідність застосування принципу зворотної дії закону у часі.

Таким чином, покарання ОСОБА_7 підлягає приведенню у відповідність до вимог Закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, при призначенні відповідного та домірного вчиненому кримінальному правопорушенню покарання, колегія суддів приймає до враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні кримінальних проступків, які йому інкриміновано, визнав у повному обсязі, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, студент 3 курсу Української інженерно-педагогічної академії, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та як було встановлено в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_7 має стабільний дохід, оскільки неофіційно працевлаштований кухарем у ресторані, є єдиним годувальником своїх дітей та батьків, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання як за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України , так і за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачувався у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, закінченому у січні 2021 року.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку , за який передбачене покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

За п.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України у редакції на час вчинення кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу, арешту або обмеження волі.

На час судового розгляду сплив строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358КК України, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України. Матеріали справи не містять даних про зупинення чи переривання перебігу давності.

За таких обставин ОСОБА_7 суд першої інстанції мав би звільнити від відбування покарання на підставі ст.ст.49, ч.5 ст.74 КК України, не застосовувати вимоги ст.70 КК України ,але суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок підлягає зміні у частині призначеного покарання, зокрема ОСОБА_7 слід звільнити від покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та пом`якшити призначене покарання за ч.4 ст.358 КК України.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ст. 49, п. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: