Провадження №: 1-кп/336/320/2024
У Х В А Л А

іменем України

19 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000116 від 17.01.2020 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Оріхів Запорізької області, громадянки України, не працюючої, маючої середню-спеціальну освіту, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, яке призначено до судового розгляду.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що наприкінці грудня 2019 року, близько 22:00 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пройшла на неогороджену територію двору, розташованого по АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проникла до приміщення господарської споруди, звідки скоїла крадіжку двох індокачок білої породи, вартість яких відповідно до висновку експерта № 378/20 становить 344 грн. 12 коп., котрі належать ОСОБА_6 , чим завдала потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що наприкінці грудня 2019 року, близько 22:00 години, пройшла на територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , де проникла до приміщення господарської споруди, звідки скоїла крадіжку двох індокачок білої породи.

Обвинувачена та її захисник заявили клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір за вказаними епізодами не перевищує 1921 грн., перекваліфікацію дій особи з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та закриття кримінального провадження за закінчення строків давності.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання сторони захисту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом Закон № 3886-IX), яким статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено в новій редакції та фактично частково декриміналізовано частину діянь, які раніше підпадали під дію ст.ст. 185, 190, 191 КК України, через збільшення розміру вартості викраденого майна для притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних викрадень.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З цього виходить, що статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21).

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2019 році становила 1921 грн.

ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК за вчинення в грудні 2019 року таємного викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 344,12 грн, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України, тобто діяння ОСОБА_3 втратили кримінальну караність та мають ознаки адміністративного правопорушення. Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у інше приміщення, дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до іншого приміщення, як це встановлено органом досудового розслідування.

Частиною 3 статті 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченої.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно перекваліфікувати з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи те, що санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі, тобто є кримінальним проступком, з часу скоєння якого ОСОБА_3 минуло більше трьох років, обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови не заявлено.

Судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись, ст. ст. 12, 49, 162 ч. 1 КК України, 284 - 286, 288, 337, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника та обвинуваченої - задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 17.01.2020 року стосовно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: