Справа№ 347/439/24
Судове провадження № 1-кп/938/74/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000525 від 13.12.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Косів Косівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, особи з інвалідністю 3 групи, не працевлаштованого, з базовою загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, вчинене в умовах воєнного стану, та таємно викрав офіційні документи (пенсійне посвідчення та банківську карту), незаконно проникнув в інше володіння особи, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.162 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинив за таких обставин.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, дію якого продовжено Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 року, на території України діє воєнний стан.

18.11.2023 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вулиці Франка в селі Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, розпивав пиво зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 .

Надалі, цього ж дня ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вулиці Франка в селі Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_4 відійшов до приміщення туалету таємно, викрав належну йому сумку, в середині якої перебували: дві буханки хліба гаманець із грошовими коштами в сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень, банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_4 , з якої в подальшому викрав грошові кошти в сумі 900 (дев`ятсот) гривень, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 та бувший у користуванні мобільний телефон марки Redmi 9-A imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 вартістю згідно висновку експерта 2483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні.

Після вчинення крадіжки чужого майна ОСОБА_4 , місце вчинення кримінального правопорушення покинув, а викраденим майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.

У результаті таємного викрадення чужого майна потерпілому ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду на загальну суму 3633 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, та умисними діями, які виразилися в таємному викраденні офіційних документів: пенсійного посвідчення та банківської картки, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, у період часу з 04.12.2023 року по 09.12.2023 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, від місця проживання пішов до господарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я вказаного господарства та діючи умисно, повторно, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, незаконно, без дозволу власника проник у приміщення погребу, відчинивши двері за допомогою ключа, який знаходився біля дверей під цеглою, звідки таємно викрав належну ОСОБА_6 консервацію, а саме: 8 скляних банок з консервованими грибами ємністю 1 літр, вартістю однієї скляної банки згідно висновку експерта 12 (дванадцять) гривень, на загальну суму 96 (дев`яносто шість) гривень, 34 скляні банки з варенням ємністю 0,5 літра, вартістю однієї скляної банки згідно висновку експерта 7 (сім) гривень, на загальну суму 238 (двісті тридцять вісім) гривень, 2 скляні банки ємністю 2 літри із квашеними огірками, вартістю однієї скляної банки згідно висновку експерта 18 (вісімнадцять) гривень, на загальну суму 36 (тридцять шість) гривень, 2 скляні банки ємністю 3 літри із квашеними помідорами вартістю однієї скляної банки згідно висновку експерта 22 (двадцять дві) гривні, на загальну суму 44 (сорок чотири) гривень та 4 скляні банки ємністю 0,5 літра, із м`ясною тушонкою вартістю однієї скляної банки згідно висновку експерта 7 (сім) гривень, на загальну суму 28 (двадцять вісім) гривень.

Після вчинення крадіжки чужого майна ОСОБА_4 , місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У результаті таємного викрадення чужого майна потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на загальну суму 442 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному проникненні в інше володіння особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що дійсно 18.11.2023 року перебував біля магазину в с.Вербовець Косівского району, де розпивав пиво зі ОСОБА_4 , в якого забрав ( викрав), у той час, коли він вийшов до туалету, сумку з продуктами харчування, в якій був мобільний телефон, хліб, ковбаса, гаманець з грішми в сумі 250 гривень, пенсійне посвідчення та банківськак карта «Приватбанку, з якої в подальшому зняв грошові кошти в сумі 900 гривень. Надалі в грудні 2023 року він прийшов до господарства свого дядька ОСОБА_6 , проник до його погребу, звідки викрав законсервовані продукти харчування. Просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні вказав, що 18.11.2023 року він зустрівся з обвинуваченим, разом випили пиво, під час розмови повідомив обвинуваченого, що у він, тобто потерпілий, є особою з інвалідністю. Надалі він, тобто потерпілий, пішов до туалету, залишивши сумку. Повернувшись з туалету виявив відсутність сумки, в якій були мобільний телефон, 2 буханки хліба, ковбаса, гаманець, в якому близько 300 гривень (точну суму на даний час не пам`ятає), пенсійна картка та банківська картка «Приватбанк», з якої пізніше зняли 900 гривень. Просив обвинуваченого суворо не карати,

Потерпілий ОСОБА_6 , 1949 року народження, в судовому засіданні повідомив, що в грудні 2023 року, зайшовши у погріб, виявив на полицях відсутність банок із законсервованою продукцією ( тушонки, помідорів, огірків, повидла, грибів). Просив обвинуваченого суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.12.2023 року (а.с.117), з якої вбачається, що ОСОБА_4 , 1965 року народження, повідомив, що 18.11.2023 року близько 16 години в с.Вербовець по вул. І.Франка шляхом вільного доступу ОСОБА_4 , 1998 року народження, викрав сумку, в якій знаходилися продукти харчування, мобільний телефон марки «Redmi 9-A », пенсійна картка та банківська картка НОМЕР_6 ;

-заявою потерпілого ОСОБА_4 ,1965 року народження (а.с.129), якою заявник повідомляє орган досудового розслідування, що він 13.12.2023 року зранку близько 09.00 годин, вийшовши з будинку, побачив, що на сходах перед вхідними дверима йому підкинули викрадений у нього мобільний телефон марки «Redmi 9-A» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 вже без карти оператора мобільного зв`язку в чохлі-накладці синього кольору; вказаний мобільний телефон просить долучити до матеріалів кримінального провадження;

-протоколом огляду від 14.12.2023 року з фототаблицями (а.с.130-134), відповідно до якого предметом огляду є виданий потерпілим ОСОБА_4 ,1965 року народження, вищевказаний мобільний телефон в чохлі-книжці синього кольору, який є без видимих пошкоджень; оглядом встановлено, що його марки «Redmi 9-A», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , сховище 32 Гб, версія MIUI Global 12.5.6, оперативна пам`ять 2,00 Гб;

-висновком експерта від 19.12.2023 року №СЕ-19/109-23/14782-ТВ (а.с.135-141), згідно з яким ринкова вартість вживаного мобільного телефона марки «Xiaoma» серії «Redmi 9A» синього кольору у справному стані без пошкоджень станом на 18.11.2023 року становила 2483 гривень;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів, описом речей і документів від 04.01.2024 року (а.с.151-155), які вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 18.12.2023 року (а.с.149-150), відповідно до якого з КБ «Приватбанк» вилучено оптичний носій НОМЕР_7 - ВБ від 20.12.2023 року (а.с.155), протоколом огляду від 08.02.2024 року вищевказаного диску (а.с.156-176), з яких вбачається, що на цьому електронному носії містяться зображення особової справи ОСОБА_4 , 1965 року народження, зокрема: його анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (а.с.158), копія довідки про РНОКПП (а.с.160), копія паспорта (а.с.160-162), три фотографії з камери банкомата за адресою: АДРЕСА_2 , що на території КНП «Косівська ЦРЛ» (а.с.164-165), на яких зображено підозрюваного ОСОБА_4 , який 18.11.2023 року о 22.41 години, 22.43 години, 22.44 години користується банківською картою № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_4 ,1965 року народження, здійснює зняття грошових коштів з неї; виписка про зняття 18.11.2023 року о 22.41.47 годин з банківської карти № НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_4 ,1965 року народження, грошових коштів у сумі 900 гривень у банкоматі: лікарня, АДРЕСА_2 (а.с.176);

-протоколом обшуку від 21.12.2023 року та додатком до нього відеозаписом (а.с.178-181), проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 20.12.2023 року (а.с.177) в житловому будинку, підсобних приміщеннях та земельній ділянці за адресою : АДРЕСА_1 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 , 1998 року народження, під час якого останній виніс із приміщення будинку сумку чорного кольору та заявив, що в ній знаходиться пенсійне посвідчення, яке він викрав у ОСОБА_4 і бажає його видати; у подальшому він дістав із сумки пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 ,1965 року народження, серії НОМЕР_2 , яке поміщено в паперовий пакет, який опечатано, а також на яке надалі накладено арешт ухвалою слідчого судді від 22.12.2023 року (а.с.200-201).

Винуватіть ОСОБА_4 у вчиненні 18.11.2023 року інкримінованих йому кримінальних правопорушень також доводиться органом досудового розслідування протоколом огляду місця події від 15.12.2023 року (а. с.118-124), відповідно до якого огляд місця події проводиться за адресою с.Вербовець вул.Франка Косівського району біля території магазину «Магазин» за участю потерпілого ОСОБА_4 , 1965 року народження; при огляді місця події потерпілий вказав на огорожу, через яку здійснюється вхід до магазину та провів до дерев`яного стола із лавкою, де повідомив, що на вказаному місці він разом з ОСОБА_4 , 1998 року народження, розпивав пиво 18.11.2023 року; надалі потерпілий вказав на дерев`яний вуличний туалет, який знаходиться на відстані близько 10 метрів від приміщення магазину і вказав на місце біля магазину на землі, де він залишив сумку з продуктами харчування, мобільним телефоном та гаманцем, з грошовими купюрами в сумі 250 гривень і банківською картою Приватбанку, які були в нього викрадені.

Вказаний доказ суд розцінює як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч.4 ст.95 КПК України, що узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати ККС Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.09.2020 року (справа №740/3597/17, провадження №51-6070 кмо19), оскільки він не містить ознак виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в ч.1 ст.237 КПК України, а посвідчує виключно проголошення показань потерпілого з метою його процесуального закріплення.

Суд звертає увагу, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 ,1998 року народження, обвинувачується у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_4 , 1965 року народження, вчиненого в умовах воєнного стану ( за ч.4 ст.185 КК України), а саме: сумки, 2-х буханок хліба, 500 грам домашньої ковбаси, гаманця, 250 гривень, мобільного телефону марки Redmi 9-A imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 , а також 900 гривень, знятих із банківської карти, а всього майна на суму 3754 гривень. Однак, органом досудового розслідування не встановлено вартість сумки, гаманця, сім-карти оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_5 , яка не включена до формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 . Крім того, хоча в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 вказано вартість 2-х буханок хліба в розмірі 18 гривень та 500 грам ковбаси в розмірі 103 гривень, проте будь-яких доказів на підтвердження вказаного до суду не надано.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, то, враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне змінити формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , зменшивши вартість викраденого майна з 3754 гривень до 3633 гривень, виключивши вартість 2-х буханок хліба в розмірі 18 гривень та 500 грам ковбаси в розмірі 103 гривень.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.12.2023 року (а.с.102), з якої вбачається, що ОСОБА_6 , 1949 року народження, повідомив, що 09.12.2023 року близько 18 години виявив, що у нього з підсобного приміщення зникло близько 40 найменувань консервованих продуктів (гриби, тушонка, огірки, помідори);

-протоколом огляду місця події від 15.12.2023 року з фототаблицями до нього (а.с.104-116), відповідно до якого місцем огляду події є територія господарства ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де в приміщенні погребу виявлено відсутність банок з консервованими продуктами, слідів та речей придатних для ідентифікації не виявлено;

-висновком експерта від 24.01.2024 року №СЕ-19/109-21/623-ТВ (а.с.142-148), згідно з яким визначення ринкової вартості продуктів домашньої консервації експертом не вирішувалося, оскільки продаж харчових продуктів домашнього виготовлення забороняється Законом України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»; ринкова вартість вживаної банки скляної звичайної (під ключ) для консервування з використанням кришки СКО стандартного діаметру 82 мм станом на 19.12.2023 року становить: ємністю 0,5 літра 7 гривень, ємністю 1 літр 12 гривень, ємністю 2 літри 18 гривень, ємністю 3 літри 22 гривні.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся, частково добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, повернувши потерпілому викрадений мобільний телефон, який у подальшому було видано останнім працівникам поліції.

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_4 (а.с.6), обставинами, що обтяжують його покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

Суд звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_6 є 1949 року народження, тобто на час вчинення щодо нього злочину, він досягнув 73-річного віку. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу № 739/639/20, провадження № 51 - 1851 км 21,в якій досліджував питання наявності обтяжуючої обставини - вчинення злочину стосовно особи похилого віку. Зокрема, в своїй постанові від 02.12.2021 року Верховний Суд акцентував увагу, що відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я категорію 60-75 років визначено похилим віком.

З врахуванням вищевказаного, оскільки потерпілий ОСОБА_6 , 1949 року народження, досягнув на час вчинення щодо нього правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, 60-річного віку, а також, що обвинуваченому було відомо про вік вищевказаного потерпілого, який є його дядьком, то суд визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також суд, звертає увагу на показання обвинуваченого ОСОБА_4 , дані ним в судовому засіданні 18.06.2024 року, з приводу того, що йому було відомо, що потерпілий ОСОБА_4 ,1965 року народження, є особою з інвалідністю, про що останній повідомив обвинуваченого ще до вчинення крадіжки.

Враховуючи вищевказане, суд визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , його місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.187-188), проживає з братом (а.с.188), раніше не судимий (а.с.184), на обліку в наркологічному кабінеті не знаходиться (а.с.185), нейтрально характеризується за місцем проживання (а.с.187), інвалід 3 групи з дитинства (а.с.183), знаходиться на обліку в психоневрологічному кабінеті Косівської консультативної поліклініки з 2013 року (а.с.186). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 20.02.2024 року №63/2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на період, що відноситься до інкримінованого йому злочину, так і на даний час перебував у стані, при якому був здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, хоча і виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що згідно з МКХ 10 F 70 (а.с.190-195).

Згідно з досудовою доповіддю Косівського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 17.05.2024 року - ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, можливе його виправлення без ізоляції від суспільства ( а.с. 68-76).

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У ч.6 ст.3 КК України закріплено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

На час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння (18.11. 2023 року щодо крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 ,1965 року народження), положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно зі п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року в сумі 2684 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 грн. (2684 гривень * 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року в 2023 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 гривень 40 копійок. Якщо вартість викраденого майна перевищувала вказану суму, то наставала кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад, вчинення повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 року набув чиності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, згідно з ч. 1 та ч.2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст.5 та ч.6 ст.3 КК України, з 09.08.2024 року має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684 гривень (1342 гривень * 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян).

Однак, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 18.11.2023 року таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_4 ,1965 року народження, на загальну суму 3633 гривень,а відтак суд приходить до висновку, що обвинувачений підлягає кримінальній відповідальності за ч.4 ст.185 КК України, а не за ст.51 КУпАП.

У санкції ч.1 ст.357 КК України передбачено, що викрадення офіційних документів карається найменш суворим видом покарання - штрафом до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи ч.2 ст.65 КК України, суд вважає, за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст.185 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 18.11.2023 року) крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, санкцією ч.4 ст. 185 КК України передбачено тільки покарання у виді позбавлення волі і саме таке покарання строком на 5 років слід призначити ОСОБА_4 .

У санкції ч.1 ст.162 КК України закріплено, що незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Враховуючи ч.2 ст.65 КК України, суд вважає, за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу.

Зважаючи, що ОСОБА_4 вчинив три кримінальні правопорушення, то йому слід призначити остаточне покарання зі застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Однак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (тяжкий злочин та два проступки), особу винного ( не судимий, інвалід 3 групи з дитинства, виявляє ознаки легкої розумової відсталості, перебуває на психіатричному обліку), обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди), позиції потерпілих, які просять обвинуваченого не карати суворо, висновок досудової доповіді Косівського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст.75,76 КК України.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого згідно зі ст. 76 КК України, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного остаточного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання.

На думку суду, іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачений ОСОБА_4 довів своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки відповідає загальним засадам призначення покарання згідно з ст. 65 КК України та меті кримінального покарання, що визначена ст. 50 КК України, узгоджується з принципом індивідуалізації покарання, та є справедливим.

За приписами ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду в разі набрання ним законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №CE-19/109-23/14782-ТВ від 19.12.2023 року становлять 1325,24 гривень, а на проведення судової товарознавчої експертизи №CE-19/109-24/623-ТВ від 19.12.2023 року становлять 1514,56 гривень .

Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на час ухвалення вироку не продовжувався.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання скасування арешту майна та про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановою від 14.12.2023 року (а.с.196 визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні мобільний телефон марки Redmi 9-A imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 в чохлі накладці синього кольору, який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 (а.с.197).

Постановою від 22.12.2023 року (а.с.198) визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , яке передане на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.199).

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2023 року накладено арешт на вищезазначене пенсійне посвідчення (а.с.200-201).

Відповідно до п.1 та п.4 ч.9 ст.100 КПК України майно, яке зберегли на собі сліди злочину, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, у такому разі майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді позбавлення на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 2839 ( двітисячі вісімсот тридцять дев`ять ) гривень 80 копійки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2023 року, на пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 .

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

-мобільний телефон марки Redmi 9-A imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 в чохлі накладці синього кольору, який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , вважати повернутим йому;

-пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 повернути власнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілим.

Суддя ОСОБА_7