Справа № 565/2245/24
Провадження № 1-кп/565/196/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження за №0000171, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого відповідно до вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.07.2024 року за ч.2 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , обвинувачується в тому, що будучи засудженим вироком від 29 липня 2024 року Кузнецовського міського суду Рівненської області у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 год. громадських робіт, 26 вересня 2024 року у Вараському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, під підпис ознайомлений з умовами, порядком та обов?язками під час відбування покарання, відповідно до ч. 1 ст. 37 КВК України, та під підпис попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, та 26.09.2024 року відмовився отримувати направлення для відбування покарання до Комунального підприємства «Управляюча Компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради, що розташоване по вул. Кібенка, 3, в м. Вараш Рівненської області, згідно якого мав приступити до виконання громадських робіт 27.09.2024 року з порушення ч. 3 ст. 40 КВК України, без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв?язку з загибеллю близьких, тощо), з метою ухилення від відбування покарання до виконання громадських робіт не приступив та категорично відмовився їх виконувати, тим самим умисно ухилився від відбування призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування покарання у виді громадськх робіт.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних проступків як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 раніше судимий відповідно до вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.07.2024 року за ч.2 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, неодружений, має місце реєстрації та місце проживання, непрацюючий, на обліках у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого кримінального проступку, і даних про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України в тому, що особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання, буде явно несправедливим через його суворість.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374,381,382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_2 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Кузнецовський міський суд Рівненської області, з особливостями, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1