Справа № 573/1734/24
Номер провадження 1-кп/573/197/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14 серпня 2024 за № 0000383 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Закарпатської області, Виноградівського району, с. Онок, на обліку у лікаря психіатра не перебуваючий, перебуваючий на обліку у лікаря нарколога з 2016 року з діагнозом: епізодичне вживання канабіоідів, не особа з інвалідністю, перебуваючий на військовому обліку військовозобов`язаних у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий робітником КУ Білопільської міської ради «Білопільський територіальний центр соціального обслуговування», одружений, із вищою освітою, маючий на утриманні 3 малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 завідомо знаючи про те, що незаконне придбання та зберігання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу є протиправними діями, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність, у точно невстановлений під час досудового розслідування день та час лютого 2023 року, проходячи службу в лавах ЗСУ, перебуваючи в м. Авдіївка, ОСОБА_4 знайшов 1 бойову гранату типу «Ф-1» з запалом невідомого походження, імовірно російського виробництва.

21 липня 2023 року, ОСОБА_4 звільнився з лав ЗСУ та не здавши вищевказану гранату, залишив собі в якості трофею. У такий спосіб ОСОБА_4 незаконно придбав вказаний бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 з метою зберігання вказаного бойового припасу, перемістив його до свого домогосподарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

13.08.2024 в ході невідкладного, до постановлення ухвали слідчого судді, обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: запал від гранати та корпус гранати.

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи» № СЕ- 19/119-24/13032-ВТХ від 29.08.2024 уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 та корпус ручної осколкової гранати Ф-1, які, є основними комплектуючими частинами ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, і при їх конструктивному поєднанні утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - одну ручну осколкову оборонну гранату Ф-1. Ручні осколкові оборонні гранати Ф-1 належать до категорії бойові припаси.

Таким чином, ОСОБА_4 , зберігаючи за місцем свого проживання бойові боєприпаси, а саме одну ручну осколкову оборонну гранату Ф-1, передбачав настання суспільно - небезпечних наслідків та бажав їх настання, оскільки передбаченого Наказом МВС України №622 від 21.08.1990 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, на обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» дозволу на зберігання вогнепальної зброї він не мав, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що у лютому 2023 року, проходячи службу в лавах ЗСУ, перебуваючи в м. Авдіївка Донецької області він знайшов 1 бойову гранату типу «Ф-1» з запалом невідомого походження, імовірно російського виробництва та вирішив залишити її собі. У подальшому, коли він звільнився з лав ЗСУ, він не здав вищевказану гранату, залишив собі в якості трофею. В подальшому з метою зберігання вказаного бойового припасу, перемістив його до свого домогосподарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до проведення обшуку працівниками поліції 13.08.2024 в ході якого граната була вилучена. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, відсутність тяжких наслідків.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, офіційно працюючий робітником КУ Білопільської міської ради «Білопільський територіальний центр соціального обслуговування», одружений, із вищою освітою, маючий на утриманні 3 малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи позитивну характеристику особи ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність офіційного працевлаштування та можливість утримувати трьох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначити покарання за вчинення злочину нижче від найнижчої межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, необхідно призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу, який останній має змогу сплатити оскільки офіційно працевлаштований та отримує дохід.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 6 058, 23 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6 058,24 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

- уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 та корпус ручної осколкової гранати Ф-1, які після проведення дослідження упаковані до спеціальних сейф-пакетів Експертної служби МВС України № 5775150 та № 5775151, зберігаються в камері збереження речових доказів ВП № 1 (м. Білопілля) СРУП ГУНП в Сумській області, за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя