УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000445 від 29.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000445 від 29.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2024 близько 14 години 50 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням м. Тульчин - смт. Шпиків у напрямку м. Тульчин Вінницької області, біля повороту до с. Зарічне Тульчинського району Вінницької області, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та вчасно не реагувала на її зміну, не врахувала наявність заокруглення дороги ліворуч по ходу її руху, не обрала безпечної швидкості, яка б дала змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого змінила напрямок руху, перетнула горизонтальну розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 Правил дорожнього руху та допустила виїзд керованого нею автомобіля на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення із вантажним автомобілем «ЗИЛ-ММЗ 45021», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався зустрічною смугою руху у напрямку смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вантажний автомобіль «ЗИЛ-ММЗ 45021», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 перекинувся та пасажир даного автомобіля ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 46 від 25.06.2024 у ОСОБА_10 виявлено ушкодження в вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: забійної рани в області перенісся з поширенням на лобну ділянку голови зліва, садна в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, відриву лівої вушної раковини, крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобній, скроневій, тім`яній та потиличній ділянках, відкритого багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа (тім`яної, лобної кістки з поширенням на передню черепну ямку зліва та пірамідку лівої скроневої кістки, на верхній та нижній краї лівої очниці, турецьке сідло; потиличної кістки з поширенням на великий потиличний отвір, задню черепну ямку та пірамідку лівої скроневої кістки), масивного субарахноїдального крововиливу на всьому протязі лівої півкулі з поширенням на основу, мозжечок та стовбур головного мозку; садна в області лівої щоки.

Дані ушкодження мають ознаки прижиттєвого утворення, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), та могли виникнути при ударі об виступаючі частини салону автомобіля, в тому числі об лобове скло, про що свідчить наявність шматків скла в ділянці голови в місці удару, можливо 29.05.2024 під час дорожньо-транспортної пригоди.

Ушкодження в вигляді садна в області лівої щоки має ознаки легких тілесних ушкоджень; відкрита черепно-мозкова травма: забійна рана в області перенісся з поширенням на лобну ділянку голови зліва, садно в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, відрив лівої вушної раковини, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лобній, скроневій, тім`яній та потиличній ділянках, відкритий багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепа (тім`яної, лобної кістки з поширенням на передню черепну ямку зліва та пірамідку лівої скроневої кістки, на верхній та нижній краї лівої очниці, турецьке сідло; потиличної кістки з поширенням на великий потиличний отвір, задню черепну ямку та пірамідку лівої скроневої кістки), масивний субарахноїдальний крововилив на всьому протязі лівої півкулі з поширенням на основу, мозжечок та стовбур головного мозку мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми: відкритого багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, масивного субарахноїдального крововиливу на всьому протязі лівої півкулі, дана травма стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/11583-ІТ від 25.06.2024 в даній дорожній ситуації водій автомобіля ЗиЛ-ММЗ-45021 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації, за умови, що перед зміною напрямку руху водій ОСОБА_6 могла впливати на органи керування автомобіля Chevrolet-Aveo (в момент початку розвитку події ДТП), водій автомобіля Chevrolet-Aveo (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 повинна була діяти відповідно до вимог п. п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху та вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка»), а у випадку, якщо водій ОСОБА_6 втратила свідомість за кермом в момент початку розвитку дорожньо-транспортної ситуації, що досліджується, тоді дії водія ОСОБА_6 повинні регламентуватись вимогами п. 2.9 (б) Правил дорожнього руху.

В ситуації, яка склалася, водій автомобіля ЗиЛ-ММЗ-45021 ОСОБА_9 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем Chevrolet-Aveo шляхом екстреного гальмування, з зупинкою автомобіля ЗиЛ-ММЗ-45021 до смуги руху автомобіля Chevrolet-Aveo, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації, за умови, що перед зміною напрямку руху водій ОСОБА_6 могла впливати на органи керування автомобіля Chevrolet-Aveo (в момент початку розвитку події ДТП), можливість попередження зіткнення з автомобілем ЗиЛ-ММЗ-45021 у водія автомобіля Chevrolet-Aveo ОСОБА_6 з технічної точки зору забезпечувалась виконанням нею вимог дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія» (розділ 34 «Дорожня розмітка») та п. п. 10.1,12.1 Правил дорожнього руху, для чого у неї були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ЗиЛ-ММЗ-45021 ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожній обстановці, за умови, що перед зміною напрямку руху водій ОСОБА_6 могла впливати на органи керування автомобіля Chevrolet-Aveo (в момент початку розвитку події ДТП), в діях водія автомобіля Chevrolet-Aveo ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка») та п. п. 10.1,12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_6 за вищевикладених обставин порушила вимоги горизонтальної розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка») та п. п. 2.3(б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

-горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках;

-п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог горизонтальної розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка») та п. п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_10 .

30.10.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Копіївка Тульчинського району Вінницької області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, не судиму, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?протоколом огляду місця ДТП від 29.05.2024;

?протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ;

?висновком судово-медичної експертиз № 46 від 25.06.2024;

?висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/11583-ІТ від 25.06.2024;

?висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/10941-ІТ від 17.06.2024.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що зумовлює необхідність обрання їй запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_6 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення їй в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_6 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити її права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останньої з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрювана ОСОБА_6 перебуває на пенсії, жодних обмежень для виїзду за кордон у неї немає, тому вона може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування, суду.

У зв`язку з тим, що показання свідків та висновки експертів мають важливе доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваної, її соціальні зв`язки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула людина, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати до підозрюваної особисте зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала думку адвоката.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого. Суду пояснила, що за час досудового розслідування підозрювана шкоду не відшкодовувала, будь-якої допомоги не надавала.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000445 від 29.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.10.2024 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Ризики вчинення підозрюваною дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що вона обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрювана наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрювана ОСОБА_6 може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а такожнамагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим шляхом.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваній відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, а також експертів, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваної, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судима, одружена, є особою пенсійного віку. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваної, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Крім того, суд враховує думку потерпілої сторони, якій на момент розгляду клопотання шкода не відшкодована, та підозрювана будь-яких дій для врегулювання спору не здійснювала.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним та доцільним.

Враховуючи відомості встановлені в судовому засіданні, характеризуючі дані підозрюваної, тяжкість кримінального правопорушення, що призвело до загибелі людини, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не залишати житло цілодобово, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 діє в межах строку досудового розслідування, але не більше 60 днів, починаючи з 06.11.2024 року.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя