Справа №-613/900/24 Провадження №-1-кп/613/141/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 07.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року, більш точного часу в ході дізнання не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на підроблення офіційного документа, а саме посвідчення водія, з метою його подальшого використання для керування транспортними засобами.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підробку офіційного документа, ОСОБА_4 в месенджері «Telegram» на сторінці, яку в ході дізнання не встановлено, зв`язався з невстановленою особою та домовився про надання послуг по виготовленню та продажу посвідчення водія.

Переслідуючи свій умисел, ОСОБА_4 шляхом переписки із невстановленою особою, замовив собі посвідчення водія на своє ім`я з відкритою категорією ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , під час цього узгодив оплату вартості підробленого офіційного документу та усвідомлюючи, що в посвідчення водія будуть внесені завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності, передав необхідні персональні дані, а саме - фотознімки свого паспорта, особистого підпису та власного фото для внесення їх до підробленого посвідчення водія через месенджер «Telegram», тим самим здійснив сприяння (пособництво) вчиненню кримінального проступку.

Після цього невстановлена під час дізнання особа у невстановленому місці та у невстановлений час виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10 лютого 2023 року ТСЦ 6141 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/13549-ДД від 16 травня 2024 року, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробництва - України, після чого надіслала дане посвідчення ОСОБА_4 до відділення № 1 «Нової Пошти», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки підроблене посвідчення було отримано останнім.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 06 травня 2024 року приблизно о 19 год. 20 хв., будучи учасником дорожнього руху в якості водія легкового автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по АДРЕСА_2 та був зупинений працівниками поліції на блокпосту, який знаходиться біля будівлі № 10, для перевірки документів.

В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 10 лютого 2023 року ТСЦ 6141 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/13549-ДД від 16 травня 2024 року, не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробництва - України. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 надав завідомо підроблене посвідчення водія на своє ім`я працівникам поліції, тим самим використавши його.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень проступків за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення кримінальних проступків, надав показання щодо місця, часу, способу вчинення кримінальних правопорушень так, як вони встановлені судом.

Зокрема, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у грудні 2023 року знайшов у месенджері «Telegram» оголошення про можливість виготовлення посвідчення водія, та домовився з незнайомою йому особою про виготовлення посвідчення на своє ім`я. Для виготовлення посвідчення він надіслав цій особі в месенджері «Telegram» фотографію свого паспорту, ідентифікаційного коду, фотографії та фото зразку свого підпису. У лютому 2024 року ОСОБА_4 на Новій пошті отримав посвідчення водія, сплативши при цьому обумовлену суму - 11000 грн. Посвідчення водія йому було необхідно, щоб добиратися на автомобілі на роботу з с. Козіївка до м. Богодухів. ОСОБА_4 користувався ним кілька місяців, до того часу, поки у травні 2024 року він був зупинений працівниками поліції в м. Богодухів на блокпосту для перевірки документів і працівник поліції повідомив йому, що його посвідчення водія є підробленим. Повідомив, що відразу зізнався у вчиненні кримінальних проступків, які йому інкримінуються, наразі шкодує про вчинене, зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, і який надає права використання його підроблювачем, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї поведінки, про що він особисто зазначив у судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, яке полягало в тому, що обвинувачений відразу зізнався у вчиненні кримінальних правопорушень, після цього не змінював своєї позиції, отже надавав органам дізнання активну допомогу під час розслідування кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працює, не одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, перебуває на військовому обліку, на обліку як безробітний не перебуває.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.50, 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, обставини справи, характер та ступінь участі ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкцій інкримінованих статей: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Застосувавши приписи ч. 1 ст.70 КК України, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Кримінальним правопорушенням майнова шкода не завдана.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 1514 грн. 56 коп. витрат на проведення судово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/13549-ДД від 16.05.2024.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 10.05.2023 було накладено арешт на майно посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 6141 10.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.4 ст.174, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави витрати на проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/13549-ДД від 16.05.2024 в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп..

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 10.05.2024 на майно посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 6141 10.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 6141 10.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено та підписано 16.08.2024.

Суддя ОСОБА_1