Справа № 146/1648/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р. селище Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль справу за клопотанням в.о.начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 роки

ВСТАНОВИВ:

Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_5 був засуджений, за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до п.п.1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.

03 вересня 2024 року в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 надіслав клопотання для вирішення питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

В клопотанні в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 ставить питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

В судовому засіданні в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання та звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву згідно якої не заперечував проти задоволення клопотання в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

Вислухавши учасників судового розгляду дослідивши матеріали справи та заяву засудженого, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як видно з вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вирок набрав законної сили 25.03.2024.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян , це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн. (2684 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х 2=2684 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року, ОСОБА_5 в жовтні 2023 року викрав майно на суму 1332 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання в.о. начальника Тульчинського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки звільнити від призначеного покарання згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року в справі №146/1648/23 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст ухвали оголошено 31 жовтня 2024 року о 13 годині 00 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1