Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3216/24

Номер провадження: 1-кп/511/270/24

18 листопада 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000993 від 08.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 240, частиною 3 статті 15 частиною 1 статті 209 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачення , визнане судом доведеним.

Так восени 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який на той час мав знайомих з досвідом організації незаконного видобування корисних копалин, виник злочинний умисел, направлений на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - вапняку-черепашника на території Одеського району Одеської області.

Розуміючи, що для досягнення злочинної корисливої мети, необхідні співучасники з числа осіб, які володіють навичками користування спеціальною технікою, ОСОБА_4 , керуючись прямим умислом, що спрямований на незаконне збагачення, у різні проміжки часу запропонував особі 3, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, а також своєму брату особі 2, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження спільно із ним на постійній основі здійснювати видобуток корисних копалин шляхом порушення встановлених правил охорони надр на території Одеського району Одеської області, які бажаючи покращити своє матеріальне становище, погодились на пропозицію останнього виконувати вказану роботу за фіксовану заробітну плату.

Реалізуючи спільний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 , особа 2 та особа 3 розробили дієвий, стійкий злочинний план, згідно якого ОСОБА_4 , використовуючи власні знання, уміння, організаційні якості і навички в галузі техніки, у невстановлений слідством час, підшукав знаряддя вчинення злочину, а саме дві електричні каменерізні машини, призначені для безпосереднього видобутку каменю вапняку, шляхом його випилювання з гірської породи надр, а також два дизельних мотоблоки, які використовувались для транспортування вапняку, після чого, вказана група осіб, яка діяла за попередньою змовою під чітким контролем ОСОБА_4 , перевезли знаряддя до місця незаконного видобутку корисної копалини загальнодержавного значення - вапняку-черепашника, розташованого на земельній ділянці поблизу населеного пункту Світлогірське Дачненської об`єднаної громади Одеського району Одеської області за координатами 46°44'16.6"N 30°2129.7"Е.

У відповідності до узгодженого плану, ОСОБА_4 , особа 2, особа 3, використовуючи заздалегідь підготовлену останніми техніку, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про відсутність у них передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимог ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 17, 19 Кодексу України «Про надра», ст. 24 Гірничого Закону України, п. 3 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011року та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», тобто за відсутності рішень та дозвільних документів, що видаються Державною службою геології та надр України та Головним управлінням Держпраці в Одеській області, а саме спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування корисних копалин загальнодержавного значення - вапняка -черепашника на земельній ділянці поблизу населеного пункту Світлогірське Дачненської об`єднаної громади Одеського району Одеської області за координатами 46°44'16.6"N30°2Г29.7"Е, а також акту про надання гірничого відводу, переслідуючи мету незаконного збагачення, у період часу з 06 по 11 березня 2024 року здійснили незаконний видобуток вапняка- черепашника об`ємом 6 метрів кубічних, ринкова вартість якого станом на 11.03.2024 року складала 32351,10 гривень.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також у березні 2024 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливий мотив, маючи кримінально-протиправний намір спрямований на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, дистанційно узгодивши основні умови продажу вапняку-черепашника (пиляне стінове каміння) з покупцем ОСОБА_6 , вирішив розпорядитися корисною копалиною загальнодержавного значення - вапняком-черепашником об`ємом 6 метрів кубічних на користь ОСОБА_6 , уклавши з ним усний правочин з купівлі-продажу вапняку (каміння пиляного стінового).

При цьому, ОСОБА_4 достовірно знав, що вапняк-черепашник, об`ємом 6 метрів кубічних був одержаний злочинним шляхом, зокрема всупереч вимог ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 17, 19 Кодексу України «Про надра», ст. 24 Гірничого Закону України, п. 3 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, який видається Державною службою геології та надр України та акту про надання гірничого відводу, який видається Головним управлінням Держпраці в Одеській області, був незаконно видобутий на земельній ділянці поблизу населеного пункту Світлогірське Дачненської громади Одеського району Одеської області за координатами 46°44'16.6"N 30°2Г29.7"Е.

Продаж незаконно видобутого вапняку-черепашника об`ємом 6 метрів кубічних здійснювався за місцем видобування каменю на земельній ділянці поблизу населеного пункту Світлогірське Дачненської громади Одеського району Одеської області за координатами 46°44'16.6"N30°2Г29.7"Е, де камінь зранку 11.03.2024 завантажено на транспортний засіб КАМАЗ з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить покупцю ОСОБА_6 , однак розрахунок за купівлю- продаж вказаного каменю не проведено через викриття правоохоронними органами незаконної діяльності ОСОБА_4 та інших осіб, що свідчить про виконання усіх необхідних дій для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не завершення їх з причин, які не залежали від волі осіб.

Отже, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах з розпорядження майном, у тому числі вчинення правочину з таким майном, одержаним злочинним шляхом - корисною копалиною загальнодержавного значення, а саме з купівлі- продажу каміння вапняку-черепашника об`ємом 6 метрів кубічних на користь ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що камінь прямо та повністю одержаний злочинним шляхом.

Дії ОСОБА_4 по даному епізоду кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 209 КК України, як закінчений замах з розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, які вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

12.08.2024 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000993 від 08.08.2024, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_8 , за згодою на укладення угоди про визнання винуватості потерпілого - Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області на підставі ст.ст. 52, 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, він та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч. 3 ст.240, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 209 КК України.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за вчинені кримінальні правопорушення: - за ч. 3 ст. 240 КК України - у виді 3 років позбавлення волі; - ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України - у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік без конфіскації майна.

На підставі ст.ст 70,77 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені вказаною статтею.

Позиції сторін в судовому засідання.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права. Також просив долю речових доказів у даному кримінальному провадженні не вирішувати, так як відповідне процесуальне рішення щодо них прийнято у іншому кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені вірно. Відтак фактичні обставини справи не оспорював. Також пояснив, що заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені йому наслідки укладення та затвердження вказаної угоди. При цьому повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Представник потерпілої юридичної особи Дачненської сільської ради Одеської області ОСОБА_9 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, однак підтвердив надання ними згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та не заперечував проти її затвердження.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що дана угода підлягає затвердженню судом виходячи з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам та у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані: - зач. 3 ст. 240 КК України як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене за попередньою змовою групою осіб;- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України, як закінчений замах з розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, які вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також щодо тяжких злочинів.

Злочини, передбачений ч. 3 ст. 240 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

Також у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України) , відповідно угода між прокурором та обвинуваченим складена та підписана 12.08.2024 року у присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, також шляхом проведення опитування суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор серед іншого враховує наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень. У разі якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суд має відмовити у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають суспільним інтересам, який полягає, зокрема, у швидкому розгляді провадження судом після направлення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні до суду, а також забезпечення відшкодування завданої шкоди, яка наразі погашена як передумова до укладання угоди про визнання винуватості.

Також від представника потерпілої юридичної особи Дачненської територіальної громади Одеського району Одеської області - ОСОБА_9 надійшла заява у порядку ч. 4 ст. 469 КПК України про надання згоди у вказаному кримінальному провадженні на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , так як потерпілим повністю відшкодована шкода, завдана злочинами.

Щодо призначення узгодженого між сторонами покарання.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_10 покарання

за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: - ч. 3 ст. 240 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;- ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України - у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік, без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 70, 77 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік без конфіскації майна.

При узгоджені покарання сторони врахували та дотрималися:

1)положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України і врахували: - характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які є нетяжкими; взяли до уваги , що обвинувачений повністю визнав вину у скоєному, що підтверджується наданням правдивих свідчень щодо обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, на обліках не перебуває, відшкодував заподіяну шкоду під час досудового розслідування; 2) положень пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, а саме: - узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України,

Також сторони обгрунтовано під час укладення угоди прийшли до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 ,77 КК України щодо звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Оскільки за умовами угоди сторони узгодили звільнення особи від відбуття покарання з іспитовим строком, то відповідно конфіскація майна, як додаткове покарання, передбачена у санкції ст.209 КК України не застосовується (ст.77 КК України).

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, а також загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, забезпечить досягнення мети його застосування.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України і дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішена під час ухвалення вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.11.2024 року у справі №511/3217/24 стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 .

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч.2 ст.374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.08.2024 року під час досудового розслідування між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_8 за згодою на укладення угоди про визнання винуватості потерпілого - Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області у кримінальному провадженні№ 0000993 , внесеному в ЄРДР від 08.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.240, ч.3 ст.15 ч.1 ст.209 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.204, ч.3 ст.15 ч.1 ст.209 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч. 3 ст. 240 КК України - у виді 3(трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 209 КК України - у виді 3 (трьох) років 1(одного ) місяця позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3(трьох) років 1(одного) місяця позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з видобування корисних копалин строком на 1 рік без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1