Справа №390/919/22
Провадження №1-кп/390/201/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 Кіровоградський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001409 від 08.06.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, українець, громадянин України, одружений, який має професійно-технічну освіту, працює на посаді водія КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради (раніше - КП «Автобаза санітарного транспорту»), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 близько 14 години 25 хвилин 07.06.2022 здійснював рух по проїзній частині автомобільної дороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони м. Кропивницького в напрямку м. Умань, керуючи автомобілем «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (автомобіль швидкої медичної допомоги), який належить на праві приватної власності КП «Автобаза санітарного транспорту».

У подальшому під час наближення до регульованого світлофором перехрестя з автомобільною дорогою «Кропивницький-Платоново» у момент, коли на ньому горів червоний сигнал ОСОБА_5 , керуючи вказаним транспортним засобом з увімкненими проблисковими маяками синього кольору, проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху). Перед наближенням до перехрестя не впевнився у відсутності транспортних засобів, які рухались автомобільною дорогою «Кропивницький-Платоново», для водіїв яких горіло зелене світло на світлофорних об`єктах, проявив особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, чим грубо порушив п. п. 3.1 та 8.7.3 (е) ПДР України (п. 3.1 Водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху…, 8.7.3 (е) сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух). Не зменшуючи швидкості руху, виїхав на перехрестя, подавши декілька спеціальних звукових сигналів, що тим самим при наявності інших сторонніх звуків не забезпечувало безпеку, оскільки не гарантувало того, що водії, які рухались до перехрестя на зелений сигнал світлофора, його почули, щоб звернути увагу на спеціальний транспорт, де допустив зіткнення з автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався справа наліво відносно руху автомобіля «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який після зіткнення в некерованому стані здійснив наїзд на стоячий автомобіль «DAF TE 47 XS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в складі напівпричепу «Schwarzmuller SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керування водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

У результаті ДТП:

- водій автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 379 від 25.07.2022, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої променевої кістки в типовому місці без зміщення, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу;

- пасажир автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 370 від 25.07.2022, отримала тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому тіла грудини, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу;

- пасажир автомобіля «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 374 від 25.07.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поперечного перелому лівого надколінника; перелому передньо-нижнього краю 2 шийного хребця зі зміщенням уламків; саден в ділянці 2-3 пальців правої кисті, множинні забійні рани та садна обличчя, лобної ділянки, верхніх кінцівок, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за погодженням учасників судового провадження визначив обсяг розгляду кримінального провадження: допит обвинуваченого, потерпілого, дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого, доказів на підтвердження цивільних позовів.

Допитаний у судовому засіданні 06.05.2024 потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що підтримує цивільний позов та просить його задовольнити. Пояснив, що дійсно виплачував кошти фонд страхування по отриманню інвалідності по спливу строку 4 місяці, оскільки це була виробнича травма. Проте він просить ще 30 тисяч, оскільки був 3 тижні на лікуванні, а потім ще був на амбулаторному лікуванні. Реабілітація відбувалась за його рахунок. Він 6 тижнів ходив у гіпсі, самостійно не міг пересуватися. Обвинуваченому він показував, що в нього наявні чеки, ксерокопії яких надіслав. За місцем роботи йому не відшкодовували нічого, тільки виплатили лікарняний. Фонд соціального страхування виплачував йому 1 рік по 14 тисяч. 30 тисяч гривень, які він просить стягнути із обвинуваченого, це сума, яку він витратив на придбання ліків і діагностику. Всі аналізи він здавав за свій рахунок, в страхову компанію звертався і йому відповіли, що виплатять тільки за його перебування в стаціонарі. Тому документи він не подавав. У серпні у нього було виявлено захворювання на гепатит. До цього його, як лікаря, перевіряли кожен рік на захворювання, останній раз - весною 22 року. Перерахування коштів від обвинуваченого він ще не отримував, не надходило повідомлення від Укрпошти.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 подали до суду заяви, в яких просили розглядати справи без їх участі. ОСОБА_6 не заперечував проти передачі ОСОБА_5 на поруки трудовому колективу (а.с. 78, 195 т.1).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що він працює водієм автомобіля швидкої допомоги. 07.06.2022 у нього було завдання перевезти раненого військового з Кропивницького до Одеси. Пасажиром у його автомобілі також був ОСОБА_9 .. І він, і пасажир були пристебнуті. На виїзді в напрямку ОСОБА_10 він увімкнув проблискові маячки та сигнал сирени і його пропускали учасники дорожнього руху. Під`їхавши до блокпосту, перед яким була черга автомобілів, він подав звуковий сигнал, щоб його пропустили. Працівники поліції, що стояли на блокпосту, махнули йому, щоб він проїздив далі. Коли виїхав на перехрестя, то автомобілі ліворуч зупинилися, а з автомобілем Renault Logan із правого боку відбулося зіткнення. Він щиро розкаюється у вчиненому. Із потерпілим ОСОБА_9 він намагався домовитися. Спочатку потерпілий не міг визначитися із сумою. Коли вже була визначена сума, то він намагався з ним спілкуватися, однак ОСОБА_9 відмовлявся від нього брати особисто кошти. Інші потерпілі не мають до нього претензій. Він неодноразово звертався до ОСОБА_9 , однак той відмовлявся від коштів, посилаючись на те, що це незаконно. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена.

Дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив необережний, нетяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно із ст. 66 КК України, є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, не виявлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 123 т.3), за місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.с. 127 т.3), на обліку в лікаря-нарколога не перебуває (а.с.121 т.3), не судимий (а.с. 165 т. 3).

Проживає разом із дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 122, 124 т.3).

В досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 13.12.2022 зазначено, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства (а.с. 81-83 т.1).

Також суд розцінює те, що колектив Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради, в якому ОСОБА_5 працює, виявляв бажання взяти останнього на поруки (а.с.29-58 т. 1, а.с. 158-170 т.3), як позитивну характеристику ОСОБА_5 як працівника, який користується виключним авторитетом серед своїх колег та керівництва.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 286 КК передбачено покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 69 КК на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки штраф у розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначено як одне з основних покарань у санкції частини 1 статті 286 КК, особу не може бути звільнено від передбаченого нею обов`язкового додаткового покарання на підставі положень частини 2 статті 69 зазначеного Кодексу.

Вказана позиція викладена у Постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 185/11807/23.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 частково відшкодував завдану шкоду (а.с. 234 т. 3), щиро покаявся, користується авторитетом серед своїх колег, суд дійшов висновку, що для перевиховання та виправлення ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, проте не у максимальних межах санкції статті. З урахуванням особи винного, його позитивних характеристик, суд вважає що його виправлення можливе без реального відбування покарання, і його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Позов потерпілого ОСОБА_9

Потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_5 матеріальну шкоду завдану злочином у сумі 30000 грн та моральну шкоду у сумі 60 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП завдано шкоди його здоров`ю. Після аварії він був госпіталізований до лікарні і був на лікарняному понад 120 днів. Він переніс тяжкий психоемоційний стрес. Внаслідок травм не міг самостійно пересуватися, задовольняти свої потреби, що призвело до фізичного, морального та психоемоційного дискомфорту.

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

В позові потерпілий ОСОБА_9 просить стягнути матеріальний збиток, оскільки йому довелося нести додаткові витрати на купівлю ліків та діагностування травм. Потерпілий разом із позовом надав суду лікарські призначення та чеки на купівлю медикаментів на загальну суму 32065,37 грн (а.с. 221-237 т.1, а.с. 2-69 т. 4). Обвинувачений та його захисник заперечували проти вказаної вимоги, посилаючись на те, що ОСОБА_9 були виплачені кошти фондом соціального страхування. Проте жодних доказів на підтвердження своєї позиції не подавали. Суд, зважаючи, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, вважає за можливе задовольнити позов у межах заявленої вимоги та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілого 30000 грн матеріальної шкоди.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди завданої шкоди, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд приймає до уваги глибину фізичних страждань потерпілого, який зазнав фізичного болю та змушений тривалий час лікуватися, продовжувати реабілітацію, враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 60 000 грн буде цілком відповідати критеріям розумності та справедливості.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт автомобіля марки RENAULT, модель LOGAN, номер кузова: НОМЕР_5 , скасовано ухвалою суду від 19 вересня 2023 р.

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто із 02.10.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 27750 (двадцять сім тисяч сімсот п`ятдесят) грн 48 (сорок вісім) к.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 30000 (тридцять тисяч) грн матеріальної шкоди та 60 000 (шістдесят тисяч) грн моральної шкоди, завданої злочином.

Речові докази:

- автомобіль «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити за належністю власнику КП «АСТ» та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2022;

- автомобіль «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити за належністю його володільцю (лізингоодержувачу), яким є ТОВ «Буцефал».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1