Справа № 308/6335/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/157/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 рокувідносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляна Свалявського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою економічною освітою, випускника академії пожежної безпеки, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого начальником відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Закарпатській області, на час розгляду справи перебуває на обліку в центрі зайнятості, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років і шість місяців з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функції представника влади на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по справі - фрагменти фільтрувального паперу із змивами з правої та лівої долоней рук ОСОБА_5 , проект на ресторан «Бокораш» ГРК «Гірська Тиса», робочий проект на спальний корпус ГРК «Гірська Тиса», 3 акти введення в експлуатацію об`єктів виконаних ТОВ «Охоронні системи ЛТД» у 4 примірниках ухвалено залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі - мобільний телефон (смартфон) марки «Леново» із сім-карткою ОСОБА_5 ; особисті грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 183 грн.; предмет неправомірної вигоди в сумі 11 тис.грн.; особисті гроші ОСОБА_5 в сумі 320 грн. конфісковано у дохід держави, скасувавши, накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2014 року, арешт.

Речові докази по справі - грошові кошти виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 02.07.2014 року, а саме - 4 купюри номіналом 500 грн. серії ВБ№ 8921621, ЗД № 1283697, ВЗ №3610763, ВЗ №3610767, 2 купюри номіналом по 100 грн. серії ЗЗ №2388565, ЕГ № 3334805 у загальній сумі 2200, 00 грн. - конфісковано в дохід держави.

Речові докази по справі - 4 автомобільні шини «Michelin Energy» розміром 205/60 R 16, вилучені із автомобіля, яким користувався ОСОБА_8 ухвалено конфіскувати у дохід держави, скасувавши, накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 09.07.2014 року, арешт.

Речові докази по справі - грошові кошти виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 02.07.2014 року у сумі 2200, 00 грн. ухвалено конфіскувати в дохід держави.

Речові докази по справі - грошову купюру номіналом 500 грн. серія та номер ВЗ3610765 ухвалено конфіскувати у дохід держави, скасувавши, накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 04.07.2014 року, арешт.

Речові докази по справі - грошові кошти в сумі 200 євро серія та номер N62 та S4 ухвалено конфіскувати у дохід держави, скасувавши, накладений на них згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2014 року, арешт.

Речові докази по справі - паперовий конверт із взірцем напису « ОСОБА_9 », паперовий конверт із взірцем порошку «Світлячок», конверт із носіями інформації інв.№475 та №476, конверт із відеокасетами з огляду місця події від 02.07.2014, конверт із записами НСРД інв.29/2336 ухвалено залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі вартість проведених експертиз у розмірі 2398,43 грн. ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 працюючи на посаді начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області, у спеціальному званні підполковника служби цивільного захисту населення, будучи таким чином службовою особою, яка займає відповідальне становище та відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, а також, являючись, згідно своєї посадової інструкції, яка затверджена начальником Управління ДСНС України у Закарпатській області 20.06.2013, державним інспектором з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у Закарпатської області, в обов`язки якого входить організація здійснення контролю за дотриманням ліцензійних умов суб`єктами господарської діяльності з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення, здійснення перевірок стану пожежної та техногенної безпеки підприємств, у період з 25.06.2014 року по 02.07.2014 року вчинив умисний тяжкий злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, 26.06.2014 року до правоохоронних органів із заявою звернувся директор ТОВ «Охоронні системи ЛТД» ОСОБА_10 про те, що 25.06.2014 року начальник відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області ОСОБА_5 , вимагає від нього неправомірну вигоду у розмірі 21000 грн., за сприяння з використанням свого службового становища у погодженні актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння - спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса» ЗФ ТОВ «Готіс», який розташований за адресою: с. Кваси, б/н, Рахівського району, в якому працівники згаданого Товариства виконували роботи по монтажу автоматичної протипожежної сигналізації, блискавкозахисту та пропитки деревини.

24 червня 2014 року, директор ТОВ «Охоронні системи ЛТД» ОСОБА_10 , маючи намір одержати погодження актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного оброблення - спального корпусу та ресторану «Бокораш» готелю «Гірська Тиса», за попередньою домовленістю за допомогою засобів мобільного зв`язку, зустрівся з начальником відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області ОСОБА_5 у приміщенні службового кабінету останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомив йому про свої наміри та домовився про зустріч з останнім на наступний день.

Після цього, 25.06.2014 близько 12.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись неподалік видавництва «Закарпаття» по вул. Болгарській в м. Ужгород, зустрівся з ОСОБА_10 з приводу обговорення питання щодо погодження актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння - спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса» ЗФ ТОВ «Готіс», який розташований за адресою: с. Кваси, б/н, Рахівського району, в якому працівники ТОВ «Охоронні системи ЛТД» виконували роботи по монтажу автоматичної протипожежної сигналізації, блискавкозахисту та пропитки деревини.

При цьому, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на одержання ним від ОСОБА_10 неправомірної вигоди за виконання в його інтересах дій з використанням свого відповідального службового становища. Зокрема, в ході розмови з ОСОБА_10 . ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, як начальник відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області, а також як державний інспектор з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки у Закарпатській області, у зв`язку з чим будучи уповноваженим здійснювати контроль за дотриманням ліцензійних умов суб`єктами господарської діяльності з надання послуг виконання робіт протипожежного призначення, приймати рішення щодо погодженні актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння, що входить до його службових повноважень, поставив перед ОСОБА_10 вимогу про необхідність сплати йому грошових коштів в сумі 21000 грн., за погодження актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння - спального корпусу та ресторану санаторію «Гірська Тиса».

У свою чергу ОСОБА_10 , будучи обізнаним в тому, що ОСОБА_5 працює на посаді начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Управління ДСНС України у Закарпатській області, а також являється державним інспектором Закарпатської області з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, усвідомлюючи, що без передачі останньому грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди не отримає погодження актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння, був змушений погодитись з вимогою ОСОБА_5 про передачу грошових коштів у сумі 21000 грн. у виді неправомірної вигоди, оскільки не бажав настання для себе негативних наслідків у вигляді непогодження вказаної дозвільної документації.

Після цього, 27.06.2014 року близько 19.20 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його протиправному збагаченні, попередньо домовившись з ОСОБА_10 про зустріч, зустрівся з ним неподалік буд. АДРЕСА_2 , де одержав від останнього частину попередньо обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 10000 грн., як завдаток за вчинення у майбутньому в інтересах ОСОБА_10 дій з використанням свого службового становища, які полягали у погодженні ним актів прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту та виконаних робіт з вогнезахисного обробляння - спального корпусу та ресторану санаторію «Бокораш» «Гірська Тиса». При цьому, ОСОБА_10 передав ОСОБА_5 для погодження проекти складених актів №0204 та №0205 прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту на об`єктах, відповідно, спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», що розташовані в с. Кваси, б/н, Рахівського району та акту №0299 про прийняття виконаних робіт з вогнегасного обробляння, ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», що розташований в АДРЕСА_3 .

У подальшому, в період з 09.00 год. по 11.30 год. 02.07.2014 року ОСОБА_5 , тимчасово виконуючи, відповідно до наказу начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області №60 від 01.07.2014 року, обов`язки заступника начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області, маючи таким чином доступ до гербової печатки Управління, знаходячись по місцю роботи в АДРЕСА_1 , при відсутності заяви директора ТОВ «Охоронні системи ЛТД» ОСОБА_10 про виділення представника Управління ДСНС України у Закарпатській області для участі в комісії по прийняттю до експлуатації систем протипожежного захисту та прийняття виконаних робіт вогнезахисного обробляння спального корпусу та ресторану санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та без проведення перевірки відповідності вимогам стандартів та правил проектної документації виконаних робіт з монтування систем протипожежного захисту та робіт з вогнезахисного обробляння об`єктів спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса» ЗФ ТОВ «Готіс», оскільки безпосередньо на місце розташування вказаних об`єктів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , не виїжджав, використовуючи своє відповідальне службове становище, як один із керівників Управління ДСНС України у Закарпатській області, проставив свої підписи в актах №0204, №0205 прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту на об`єктах відповідно спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», а саме в графах «Місцевий орган Державного пожежного нагляду» та «Управління ДСНС України в Закарпатській області», та в акті №0299 про прийняття виконаних робіт з вогнегасного обробляння, ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», а саме в графі «Управління ДСНС України в Закарпатській області», після чого, засвідчив свої підписи гербовою печаткою управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області .

У подальшому, о 11.35 год. 02.07.2014 року ОСОБА_5 , попередньо домовившись з ОСОБА_10 по мобільному телефону про зустріч, зустрівся з ним на площі Народній в м. Ужгород, біля адмінбудівлі Закарпатської ОДА, де отримав від останнього заяву на ім`я начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області про виділення представника Управління для участі в комісії по прийняттю до експлуатації систем протипожежного захисту та прийняття виконаних робіт вогнезахисного обробляння спального корпусу та ресторану санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому, ОСОБА_5 , запевнив ОСОБА_10 у тому, що він вже погодив вищеописані акти №0204, №0205 прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту на об`єктах відповідно, спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», та акт №0299 про прийняття виконаних робіт з вогнегасного обробляння, ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», завіривши їх своїм підписом та печаткою управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області і що вказані документи знаходяться у нього на роботі. Також в ході цієї зустрічі вони домовились зустрітись після 18.00 год. для того, щоб ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 погоджені ним вищезазначені акти, а останній сплатив йому решту обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 11000 грн. за їх погодження.

Далі, цього ж дня, 02.07.2014 року близько 19.00 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою доведення своїх злочинних намірів щодо одержання неправомірної вигоди до кінця, попередньо домовившись за допомогою засобів мобільного зв`язку, зустрівся з ОСОБА_10 в АДРЕСА_4 , де в автомобілі марки «Жигулі-2107» одержав від останнього решту обумовленої раніше суми неправомірної вигоди у розмірі 11000 грн. за виконання в інтересах ОСОБА_10 дій з використанням свого службового становища, а саме за погодження актів №0204 та №0205 прийняття до експлуатації систем протипожежного захисту на об`єктах, відповідно, спального корпусу та ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», та акту №0299 про прийняття виконаних робіт з вогнегасного обробляння ресторану «Бокораш» санаторію «Гірська Тиса», що розташований в АДРЕСА_3 , які передав ОСОБА_10 в обмін на вказані грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, займаючи відповідальне становище, вимагав та одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 21000 грн., за виконання в інтересах останнього дій з використанням свого службового становища.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Не погоджуючись зі вказаним вироком місцевого суду обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Вважає, що оскаржуваний вирок є незаконний та необґрунтований, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при його винесенні були допущені істотні порушення вимог КПК України, грубо порушені Конституційні права, права і свободи людини. Разом з тим вказує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000137 не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому відображено ідентичні формулювання що і в повідомленні про підозру від 17.09.2014. Також зазначає, що в обґрунтування обвинувального вироку, суд навів у судовому рішенні докази надані стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого, однак не надав оцінки доказами сторони захисту, які були долучені за його клопотанням до матеріалів кримінального провадження судом 14.02.2017 та не навів мотиви чому вони відкинуті судом. За таких обставин вважає, що коли у судовому рішенні не одержали належну оцінку усі докази, а суд у своїх висновках не надав оцінки доводам сторони захисту та не вказав чому він їх не враховує, судове рішення не може залишатись у силі та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

05.07.2024 обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Крім того, просив запобіжний захід у вигляді застави скасувати. Внесену заставу у розмірі 60900,00 гривень просить повернути заставодавцю ОСОБА_11 . Вирішити долю речових доказів. Процесуальні витрати по справі вартість проведених експертиз у розмірі 2398,43 грн. віднести за рахунок держави.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали клопотання, думку прокурора, який не заперечив, щодо звільнення від кримінальної відповідальності, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності заслуговує на увагу з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином, кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_5 притягнуто до відповідальності відноситься до тяжких злочинів, при яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2015 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Зазначене повністю узгоджується з правовими позиціями Касаційного кримінального суду, викладеними у постановах від 22.05.2018 (справа № 665/2387/14-к), від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к) тощо, де Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Апеляційним судом встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_5 у передбачений період не вчинив інше кримінальне правопорушення, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням останнього від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені чи те, що вони на даний час не спливли - немає.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Заставу внесену за ОСОБА_5 у розмірі 60900,00 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Стосовно вирішення питання процесуальних витрат у кримінальному провадження колегія суддів враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17), відповідно до якого у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

У даному кримінальному провадженні відповідно до вироку суду наявні процесуальні витрати у сумі 2398,43 грн., а тому з огляду на звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності їх відшкодування покладається на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів мають бути вирішені так само, як і судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому дане клопотання підлягає до часткового задоволення, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України - закрити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Клопотання ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 2 ст.49 КК України задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, скасувати.

На підставі п. 4 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Заставу внесену за ОСОБА_5 у розмірі 60900,00 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 2398,43 грн. у кримінальному провадженні покласти на рахунок держави.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді