ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід

19 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:

19.07.2024 року обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні звернувся до суду з заявою про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (єдиний унікальний номер справи №522/20301/23).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що справа перебуває на розгляді в суді вже досить тривалий час та за весь час її розгляду лише продовжується дія запобіжного заходу, у зв`язку із чим він вважає, що суддя ОСОБА_8 ставиться до нього упереджено, без причин відкладає судові засіданні та затягує процес.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали заявлений обвинуваченим відвід судді ОСОБА_8 та зазначили, що суддя є упередженою, оскільки розгляд справи проводиться тривалий час, не виконуються вимоги ст. 135 КПК України, зокрема сторони кримінального провадження не повідомляються належним чином, що в свою чергу призводить до затягування розгляду справи. Також, зазначили, що суддя ОСОБА_8 звернулась до прокурора з проханням звернутись до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу, тобто фактично суддя стала на сторону обвинувачення. Окрім того, клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу було надано стороні захисту із порушенням передбачених КПК строків

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав заявлений обвинуваченим відвід судді.

Прокурор у судовому засіданні вирішення питання щодо відводу судді залишив на розсуд суду, водночас зазначив, що клопотання обвинуваченому було надано за два дні через працівників слідчого ізолятора, та в день засідання клопотання було надано захисникам, у зв`язку із чим захисниками було заявлено клопотання про оголошення перерви, яке було частково задоволено. При цьому, зазначив, що з технічних причин через вимкнення світла не було можливості раніше надати захисникам клопотання.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку про таке.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_8 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів обвинуваченим та стороною захисту суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості судді ОСОБА_8 та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді, встановлено, що його побоювання у недостатній неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_8 зводяться до незгоди обвинуваченого з процесуальними рішеннями, прийнятими головуючим та з невірним, за переконанням сторони захисту, вчиненням процесуальних дій головуючим суддею під час здійснення судового провадження.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями під час розгляду заяви про відвід здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в упередженості судді ОСОБА_8 , заявником не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу сторони захисту, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, сторона захисту вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду, оскільки такі підстави для відводу виглядають як зловживання правом на відвід з метою затягування розумних строків кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст.75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_8 , суд визнає доводи заявника, викладені у заяві про відвід необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

19.07.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/20301/23

Номер провадження № 1-кс/522/4070/24

Головуючий суддя ОСОБА_1