Справа № 372/4750/24
Провадження 1-о-3/24
ухвала

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ

03 вересня 2024 року Колегія суддів Обухівського районного суду Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку судової колегії в кримінальних справах Київського обласного суду від 16 лютого 2001 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 лютого 2001 року вироком Київського обласного суду ОСОБА_6 , визнано винним і призначено покарання: за ст.143 ч. 2 КК України - 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, за ст.142 ч. 3 КК України - 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, за ст.93 пунктами «а», «г», «ж», «і» КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна і відбуттям покарання в тюрмі суворого режиму; ОСОБА_5 визнано винним і призначено покарання: за ст.142 ч.3 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за ст.93 пунктами «а», «г», «е», «і» КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за ст.193 ч. 3 КК України - 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна і відбуттям покарання в тюрмі суворого режиму; ОСОБА_7 визнано винним і призначено покарання: за ст.142 ч. 3 КК України - 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за ст.93 пунктами «а», «г», «е», «і» КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, за ст.193 ч. 3 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна і відбуттям покарання в тюрмі суворого режиму. На підставі ст.14 КК України застосовано до ОСОБА_7 примусове лікування від наркоманії.

28.08.2024 року до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_5 в якій він просив відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, скасувати вирок Київського обласного суду від 16 лютого 2001 року та ухвалити новий вирок.

Як на підставу звернення із даною заявою посилається на отримання 03.06.2024 року офіційно завірених копій документів та відомостей про наявність нововиявлених обставин, а саме згідно відповіді Голови ліквідаційної комісії апеляційного суду Київської області на запит адвоката ОСОБА_4 від 30.05.2024 року вбачається, що рішення голови Київського обласного суду, або його заступників про залучення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до участі у судовому засіданні, за результатами якого був постановлений вирок 16.02.2001 року у матеріалах судової справи відсутня. Крім того, згідно відповіді ТУ ДСА України в Київській області судді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 присягу не складали. З наведеного слідує, що кримінальна справа №66-557 від 14.04.2000 року по обинуваченню ОСОБА_5 та інших осіб була розглянута незаконним складом суду, а прийняте за результатами її розгляду судове рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Перевіривши заяву ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу, колегія суддів, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за заявою, з огляду на наступне.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

У той же час відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК України, у першу чергу, ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як видно із змісту заяви, засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вирок Київського обласного суду від 16.02.2001 року за нововиявленими обставинами, які полягають: у розгляді кримінальної справи колегією суддів, до якої входили судді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які здійснювала правосуддя без прийняття присяги судді; а народні засідателі вказаної колегії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 рішеням голови Київського обласного суду до участі у судовому засіданні не залучались.

Однак, наведені в заявах засудженого обставини не входить до переліку нововиявлених, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, який є вичерпним, тому підстави для відкриття провадження за вищезазначеною заявою відсутні.

Так, суддів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було обрано на посаду сіддів Київського обласного суду до набраня чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким встановлено вимогу про зберігання підписаного тексту присяги в матеріалах суддівського досьє.

Щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження рішення голови Київського обласного суду або його заступників про залучення ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до участі у судовому засіданні від 16.02.2001 року відносно ОСОБА_5 в якості народних засідателів, то такі доводи захисника не можна покласти в основу судового рішення, вважати достовірно доведеними та такими, що однозначнео свідчать про відсутність такого рішення з огляду на зміст наданої ним довідки голови ліквідаційної комісії суду від 03.06.2024 року та її оформлення. Колегія суддів переконана, що вказана інформація не може беззаперечно свідчити, що народні засідателі не залучались до участі у розгляді справи.

Крім того, ухвалою Обухівського районного суду від 15.01.2020 року в задоволенні заяви захисника ОСОБА_15 про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 16.02.2001 року за нововиявленими обставинами відмовлено. Вказана ухвала, при постановленні якої предметом дослідження були доводи неповноважності судді Київського обласного суду ОСОБА_11 через відсутність в матеріалах його особової справи тексту присяги при ухваленні вироку відносно ОСОБА_5 , ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2021 року залишена без змін.

В заяві адвоката про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не наведено тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою. Доводи заяви не є підставою для перегляду вироку за нововвиявленими обставинами.

Прийняття рішення саме про відмову у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа №442/2307/14-к). Так, згідно вказаного висновку, положення ст. 464 КПК України дає право судді як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд вироку судової колегії в кримінальних справах Київського обласного суду від 16 лютого 2001 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Судді: