ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

суді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 0000729 від 30.08.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 березня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівців, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 березня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та за його вчинення призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень у дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 приблизно о 18.40 год перебував на території внутрішнього двору власного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вирішення побутових питань із своїм сусідом ОСОБА_8 , спричинив словесний конфлікт за наступних обставин.

ЄУНСС: 727/12452/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/190/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Так, в під час раптово виниклого словесного конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , останній діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 не менше 8-ми ударів дерев`яною палицею в область спини, лівої руки та голови останнього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синців: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча; на зовнішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя; на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Саден: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11- го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелому правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням.

Згідно з висновком експерта № 579 екс від 04.09.2023 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден відносяться до легких тілесних ушкоджень та перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить скасувати оскаржуваний вирок та кримінальне провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в ході слідства він був позбавлений можливості залучити захисника, якого було надано тільки при розгляді обрання йому міри запобіжного заходу.

Стверджує, що слідство було проведено одностороннє з обвинувальним нахилом.

Вказував, що саме потерпілий спровокував бійку, оскільки останній навмисне, будучи в стані алкогольного сп`яніння увірвався на присадибну ділянку, власником якого є обвинувачений, та влаштував йому погром, яким спричинив останньому матеріальної шкоди, напав на матір обвинуваченого, якій 83 роки. Коли обвинувачений почав виганяти потерпілого із квартири, потерпілий напав на обвинуваченого, у зв`язку із чим, останньому прийшлося захищатися.

Зазначав, про тривалий конфлікт з потерпілим.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Однак надійшло заперечення від прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , зі змісту якого вбачається, що прокурор вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, у зв`язку із чим просить її залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, як законний без змін.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які просили подану апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ній, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим, думку потерпілого ОСОБА_8 , надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в судових засіданнях районного суду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав, та надав аналогічного змісту пояснення, які були ним надані в районному суді, при цьому стверджував, що він відбивався від ударів потерпілого, що це був самозахист, оскільки потерпілий напав на останнього.

Водночас, незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, показаннями потерпілого та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий в судовому засіданні суду показав, що ОСОБА_6 його побив 28.08.2023 року. Це було не перше його побиття ОСОБА_6 , оскільки у 2008 року обвинувачений вже був засуджений Шевченківським районним судом м. Чернівців за те, що він побив його.

Свідок ОСОБА_10 будучи допитаною у судовому засіданні районного суду повідомила суду, що є матір`ю обвинуваченого, вони проживають разом. Пояснила суду, що 28.08.2023 року її сусід ОСОБА_8 побив вікна квартири. Сама вона не бачила, щоб її син бив потерпілого. В той день, раніше до цієї події потерпілий кричав на неї та обзивав, після чого приїхала поліція. Вона є 1941 р. н. та син її постійно захищає, оскільки сусід ОСОБА_11 просто так розбиває їм вікна.

При цьому, покази вказаних осіб узгоджуються і з іншими доказами, які було безпосередньо досліджено судом, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.08.2023 року, згідно з яким ОСОБА_8 повідомив, що 28.08.2023 року приблизно о 18.00 годині по АДРЕСА_1 його сусід ОСОБА_6 вчинив словесний конфлікт, під час якого він впав на тротуар, а сусід дерев`яною палкою завдав удари, чим спричинив тілесні ушкодження (т. 1 а. к. п. 12);

- протоколом огляду місця події від 29.08.2023 року та таблицею ілюстрацій до нього, згідно з якими місцем події є вулиця Фізкультурна в м. Чернівці, біля будинку АДРЕСА_2 , повз будинок розміщений тротуар. Біля будинку стоїть пластикова лавочка, яка в дев`ятих місцях пошкоджена зі слів ОСОБА_8 біля входу в будинок АДРЕСА_2 ) його побив сусід ОСОБА_6 (т. 1 а. к. п. 13-17);

- копією довідки ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» від 28.08.2023, згідно з якою ОСОБА_8 направлений з травмпункту, побитий невідомою особою, діагноз: забій, осаднення м/т ділянки грудо-поперекового відділу хребта, забій,: осаднення м/т, підшкірні гематоми с/з обох передпліч, забій правого плечового суглобу (т. 1 а.к. п. 23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.08.2023 року з додатком на компакт-диску, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення, показав та розповів про події, які відбувались 28.08.2023 року, та як саме йому було нанесено тілесні ушкодження (т. 1 а. к. п. 24-27);

- висновком експерта № 579 екс від 04.09.2023 року, відповідно до якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи та по медичним документам ОСОБА_8 при проведені судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження : синці: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча; на зовнішній зоверхні у верхній третині лівого передиліччя, на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Садна: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11-го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як від 8-ми разової травмуючої дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам виникнення можуть відповідати вказаному в фабулі постанови та підекспертним і відносяться до: синці та садна - до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, перелом правої ліктевої кістки - до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я (т. 1 а.к. п. 28-30);

- протоколом огляду місця події від 28.08.2023 року, згідно з якими місцем події є АДРЕСА_1 , а саме подвір`я та будинок за вказаною адресою. На будинку на момент огляду розбиті вікна у кількості 5 штук та під вікнами розбите скло (т. 1 а.к. п. 48);

- протоколом огляду відеозапису від 25.09.2023 року, згідно з яким досліджувався відеозапис камери відео спостереження на території внутрішнього двору будинку за адресою АДРЕСА_1 , на якому зображені обставини події, що відбулась 28.08.2023 року (т. 1, а. к. п. 72-82);

- висновком експерта № 665 д від 28.09.2023 року, відповідно до якого на підставі проведеної додаткової експертизи ОСОБА_8 прийшов до наступного: при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: Синці: обширний на зовнішній поверхні верхньої половини правого плеча, на зовнішній поверхні у верхній третині лівого передпліччя; на верхній третині зовнішньої поверхні правого стегна; на передній поверхні правого коліна. Садна: на ліктевій поверхні правого передпліччя чисельні; на спині по середині на рівні 6-11-го грудного хребця; на нижній третині лівої гомілки по передній поверхні. Перелом правої ліктевої кістки в нижній третині зі зміщенням. Основуючись на характері та локалізації даних тілесних ушкоджень рахує цілком достовірним виникнення їх при обставинах на які вказує гр. ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту від 30.09.2023 р. Також приходить до висновку що дані тілесні ушкодження не могли виникнути в результаті падіння підекспертного з положення стоячи як з наданням прискорення так і без такого (т. 1, а. к. п. 89-92).

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази, а тому доводи апеляційних скарг сторони захисту та обвинуваченого щодо неналежності вищевказаних доказів є надуманими.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Також колегією суддів враховується, що обвинуваченим не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин.

Версія та доводи обвинуваченого про незгоду з обвинувальним актом, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини, відсутності умислу у вчиненні інкримінованого йому злочину, мають суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відхилення судом його версії подій.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановила обставини та спосіб вчинення злочину, поведінку винного і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Версія обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

На думку апеляційного суду, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого фактично зводяться до його декларативної незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку.

При цьому, апеляційний суд переконаний, що твердження апелянта про невинуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Покарання призначене ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, які обтяжують покарання, соціальну небезпеку скоєного обвинуваченим злочину, і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вказане покарання у виді штрафу, на думку судової колегії, відповідає загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 березня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач: Судді:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3