КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001640 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоружівка, Недригайлівського району Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора у провадженні на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3358/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1

України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням положень п. 1 (б) ч. 1 ст. 72 КК України щодо переведення призначених покарань в один вид, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 1 000 грн та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 1 200 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 1 000 грн та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 1 200 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_14 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_15 моральну шкоду у розмірі 2 800 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_16 моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_17 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_18 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_19 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_19 моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_20 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_20 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_21 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_21 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_22 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 1 500 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_23 матеріальну шкоду у розмірі 2 500 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_24 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_24 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_25 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_25 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_26 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_26 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_27 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_27 матеріальну шкоду у розмірі 400 грн та моральну шкоду у розмірі 400 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_28 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_28 моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, щоОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 13 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство).

Так, 13 квітня 2023 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про бевісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_23 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_30 та повідомив, що ОСОБА_29 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 2 500 грн на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_30 , будучи введеною в оману, за допомогою платіжного терміналу, на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти в сумі 2 500 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_30 на загальну суму 2 500 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 16 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 16 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_32 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зателефонував за номером вказаним у дописі-оголошенні, де йому відповіла ОСОБА_33 , для якої він представився співслужбовцем її сина ОСОБА_34 , та повідомив, що останній має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 500 грн. на придбання палива.

Далі, ОСОБА_33 надала номер телефону НОМЕР_1 для потерпілої, цивільної дружини ОСОБА_35 , яка зв`язалась за вказаним номером, де їй відповів ОСОБА_7 та у подальшому надіслав смс-повідомлення з номером своєї банківської картки № НОМЕР_2 , на яку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1 500 грн. для придбання палива, щоб вивезти пораненого ОСОБА_36 .

Після чого, потерпіла ОСОБА_37 , цього ж дня приблизно о 13 год. 50 хв., будучи введеною в оману, зі своєї банківської картки № НОМЕР_3 на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 , перерахувала грошові кошти у сумі 1 500 грн.

Так, 07 травня 2023 року приблизно о 19 год. 40 хв., у невстановленому органом досудового розслідування місці, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_37 , якій повідомив, що додатково необхідно пальне або грошові кошти у сумі 1 200 грн, які слід перерахувати на банківську картку № НОМЕР_4 , для вивезення пораненого ОСОБА_38 до міста Києва.

08 травня 2023 року приблизно о 09 год. 47 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 17-А, потерпіла ОСОБА_39 , будучи введеною в оману, перерахувала через термінал самообслуговування на банківську картку № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 1 200 грн.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_37 на загальну суму 2 700 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 29 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 29 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_41 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, повторно, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зателефонував за номером вказаним у допис-оголошенні, де йому відповіла ОСОБА_42 , для якої він представився співслужбовцем її сина ОСОБА_43 , та повідомив, що останній має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива.

Далі, ОСОБА_42 надала номер телефону НОМЕР_1 для потерпілої ОСОБА_9 , яка зв`язалась за вказаним номером, де їй відповів ОСОБА_7 та у подальшому надіслав смс-повідомлення з номером своєї банківської картки № НОМЕР_2 , на яку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1 000 грн. для придбання палива, щоб вивезти пораненого ОСОБА_44 .

Після чого, потерпіла ОСОБА_9 , цього ж дня приблизно о 18 год. 13 хв., будучи введеною в оману, зі своєї банківської картки № НОМЕР_5 на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 , перерахувала грошові кошти у сумі 1 000 грн.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 01 травня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 01 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке було розміщено сестрою ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_47 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_10 , цього ж дня приблизно о 22 год. 12 хв., будучи введеною в оману, зі свого банківського рахунка на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 1 000 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 04 травня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 04 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі, знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке було розміщено дружиною ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зателефонував за номером вказаним у допис-оголошенні, а саме НОМЕР_6 , де йому відповіла потерпіла ОСОБА_11 , та повідомив, що ОСОБА_49 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його евакуювати, необхідні грошові кошти у сумі 1 200 грн. на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_11 , цього ж дня, будучи введеною в оману, на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 1 200 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 1 200 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 28 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 28 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі, знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_50 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зателефонував за номером вказаним у дописі-оголошенні, а саме НОМЕР_7 , де йому відповіла потерпіла ОСОБА_12 , та повідомив, що її син ОСОБА_51 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його евакуювати, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_12 , цього ж дня приблизно о 19 год. 51 хв., будучи введеною в оману, зі своєї банківської картки № НОМЕР_8 на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 1 000 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 19 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 19 квітня 2023 року приблизно о 06 год. 00 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_52 , яке було розміщено сестрою ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_53 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 200 грн. на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_13 , цього ж дня приблизно о 06 год. 58 хв., будучи введеною в оману, зі своєї банківської картки № НОМЕР_9 на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 1 200 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 1 200 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 27 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 27 квітня 2023 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_10 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_22 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_10 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_22 та повідомив, що ОСОБА_55 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти на придбання палива.

Після чого, потерпіла ОСОБА_22 цього ж дня, будучи введеною в оману, перебуваючи у відділенні АТ «Ощадбанку», на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 1 500 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_22 на загальну суму 1 500 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 24 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 24 квітня 2023 року приблизно о 15 год. 56 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке було розміщено братом ОСОБА_24 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілим ОСОБА_24 та повідомив, що ОСОБА_57 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 800 грн. на придбання палива.

Після чого, потерпілий ОСОБА_24 , 25 квітня 2023 року приблизно о 08 год. 36 хв., будучи введеним в оману, через додаток «Приват24» зі своєї банківської картки на банківську картку № НОМЕР_4 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахував грошові кошти у сумі 800 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_24 на загальну суму 800 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 27 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 27 квітня 2023 року приблизно о 01 год. 21 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ, яке було розміщено ОСОБА_27 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_27 та повідомив, що її ОСОБА_58 військовослужбовець ЗСУ має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 800 грн. на придбання палива, які можна розділити на два платежі по 400 грн.

Після чого, потерпіла ОСОБА_27 , 27 квітня 2023 року приблизно о 12 год. 33 хв., будучи введеною в оману, через додаток «Приват24» зі своєї банківської картки на банківську картку № НОМЕР_2 , яка була надана ОСОБА_7 та яка належить останньому, перерахувала грошові кошти у сумі 400 грн. для придбання пального.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_27 на загальну суму 400 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 04 травня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 04 травня 2023 року приблизно о 01 год. 48 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_60 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти необхідні грошові кошти у сумі 800 грн., а у подальшому додатково 2 000 грн. на придбання палива, які необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_11 .

Однак, потерпіла ОСОБА_15 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти на вказану ним банківську картку не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_15 на загальну суму 2 800 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у квітні місяці 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, приблизно у квітні 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яке було розміщено сестрою ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_62 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. для придбання пального.

Однак, потерпіла ОСОБА_14 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_14 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 24 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисл, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 24 квітня 2023 року приблизно о 03 год. 26 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яке було розміщено колишньою дружиною ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_16 та повідомив, що ОСОБА_64 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 200 - 1 300 грн. на придбання палива та медикаментів, які необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_2 .

Однак, потерпіла ОСОБА_16 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти на вказану ним банківську картку не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_16 на загальну суму 1 300 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 23 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 23 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_65 , яке було розміщено дружиною ОСОБА_17 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через месенджер «Viber» зв`язався з потерпілою ОСОБА_17 та повідомив, що організовує перевезення безвісти зниклих військовослужбовців, а також може вивезти ОСОБА_66 , тільки необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_17 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_17 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 26 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 26 квітня 2023 року приблизно о 06 год. 54 хв.,. перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яке було розміщено сестрою ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_18 та повідомив, що ОСОБА_68 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти з окупованої території, необхідні грошові кошти у сумі 800 грн. на придбання палива, які необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_2 .

Однак, потерпіла ОСОБА_18 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти на вказану ним банківську картку не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_18 на загальну суму 800 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 28 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 28 квітня 2023 року приблизно о 08 год. 44 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_69 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яке було розміщено ОСОБА_19 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_19 та повідомив, що ОСОБА_70 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива та 500 грн. для придбання медикаментів, які необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_2 .

Однак, потерпіла ОСОБА_19 зрозуміла, що ОСОБА_7 вчиняє шахрайські дії та грошові кошти на вказану ним банківську картку не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_19 на загальну суму 1 500 грн.

Крім, того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 03 травня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 03 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_71 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яке було розміщено цивільною дружиною ОСОБА_20 .

Ралізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_20 та повідомив, що ОСОБА_72 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти необхідні грошові кошти у сумі 3 000 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_20 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_20 на загальну суму 3 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 19 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 19 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_73 , яке було розміщено ОСОБА_21 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_21 та повідомив, що ОСОБА_74 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_21 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями, ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_21 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 01 травня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 01 травня 2023 року приблизно о 23 год. 56 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_75 , яке було розміщено дружиною ОСОБА_25 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_25 та повідомив, що ОСОБА_76 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти необхідні грошові кошти у сумі 1 200 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_25 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_25 на загальну суму 1 200 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 27 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 27 квітня 2023 року приблизно о 16 год. 10 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (сматфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зникого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_77 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_26 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_26 та повідомив, що ОСОБА_78 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 200 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_26 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_26 на загальну суму 1 200 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 17 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 17 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_79 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яке було розміщено дружиною ОСОБА_80 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , через соціальну мережу ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи профіль під ім`ям « ОСОБА_46 », зв`язався з потерпілою ОСОБА_81 та повідомив, що ОСОБА_82 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива, які перерахувати на банківську картку № НОМЕР_12 .

Однак, потерпіла ОСОБА_83 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними злочинними діями, які ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_84 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 28 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 28 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_85 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_86 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_87 та повідомив, що ОСОБА_88 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти, необхідні грошові кошти у сумі 1 000 - 2 000 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_89 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_90 на загальну суму 2 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 24 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 24 квітня 2023 року приблизно о 09 год. 10 хв., перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_91 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яке було розміщено матір`ю ОСОБА_92 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_93 та повідомив, що ОСОБА_94 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти необхідні грошові кошти у сумі 1 000 грн. на придбання палива, які необхідно перерахувати на його банківську картку.

Однак, потерпіла ОСОБА_93 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями, ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_95 на загальну суму 1 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 28 квітня 2023 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману (шахрайство), повторно.

Так, 28 квітня 2023 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону (смартфону) з номером НОМЕР_1 , який був підключений до мобільного інтернету, у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов допис-оголошення про безвісти зниклого військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_96 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яке було розміщено ОСОБА_28 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон (смартфон) з номером НОМЕР_1 , зв`язався з потерпілою ОСОБА_28 та повідомив, що ОСОБА_97 має поранення і зараз знаходиться без свідомості, у зв`язку з чим, щоб його вивезти необхідні грошові кошти у сумі 800 грн. на придбання палива.

Однак, потерпіла ОСОБА_28 під час спілкування з ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вчиняє шахрайські дії та грошові кошти не перерахувала. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 міг завдати матеріального збитку ОСОБА_28 на загальну суму 800 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_98 було висунуто обвинувачення у заволодінні майном потерпілих ОСОБА_30 , ОСОБА_37 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а також у закінченому замаху на заволодіння майном потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_95 , ОСОБА_28 шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Між тим, за результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки шахрайства як вчинення його шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, оскільки не встановлено обставин протиправного використання обвинуваченим як свого мобільного телефону, користування своїм профілем у соціальній мережі, так і повідомлення номерів банківських рахунків, що відкриті на його ім`я, а та обставина, що обвинувачений спілкувався з потерпілими по телефону, надсилав повідомлення у різних месенджерах, диктував або писав номера своїх банківських карток, на противагу тому, що він не зустрічався з кожною(-им) з потерпілих особисто та не надавав для огляду свою банківську картку для перерахування йому грошових коштів, не може автоматично свідчити про наявність в його діях вказаної кваліфікуючої ознаки. Тому дії ОСОБА_7 за першим епізодом мають бути кваліфіковані як простий склад за ч. 1 ст. 190 КК України, а усі наступні епізоди, зважаючи від стадії злочину, отримають кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки залишається в діях обвинуваченого доведеною кваліфікуюча ознака - вчинення злочину повторно.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним і необгрунтованим, а призначене судом ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, просить його змінити та виключити з мотивувальної частини вироку суду обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використання умов воєнного стану; визнати ОСОБА_7 обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше. Призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді обмеження волі строком на один рік; за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавленння волі строком на два роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ч. 1, 2 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов'язки визначені судом.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у вироку суд, зазначивши, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, вважав таку обставину повністю доведеною і врахував при призначенні остаточного покарання.

Проте, на думку захисту, в судовому засіданні прокурором не було доведено те, що кримінальні правопорушення вчинялися в межах районів ведення бойових дій, тимчасової окупації або пересування військ. Крім того, також не було доведеним те, що злочини були вчинені з використанням обставин, які загрожують життю, здоров'ю, особистій безпеці потерпілих або власності багатьох людей.

Тому така обставина, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, є не доведеною, а суд першої інстанції, призначаючи покарання, безпідставно врахував її, у зв`язку з чим призначив більш суворе покарання.

Також у вироку суд вказав, що за час судового розгляду не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, хоча і при з`ясуванні судом обставин, чи визнає обвинувачений себе винним, і в дебатах, і під час останнього слова ОСОБА_7 зазначав, що визнає себе винним і щиро кається у вчиненому, а лише не погодився із кваліфікацією кримінальних правопорушень. В подальшому суд зазначив, що судом враховано, що обвинувачений не відшкодував завдані збитки. При цьому, суд жодним чином не врахував особу обвинуваченого, те, що з моменту затримання і весь час судового розгляду підзахисний перебував під вартою, а отже не мав доходів для відшкодування збитків та реальної можливості на таке відшкодування, а тому саме відшкодування збитків не може ставитися у прямий зв`язок із щирим каяттям. Суд мав надати оцінку тій обставині чи реально підзахисний мав можливість відшкодувати нанесену потерпілому шкоду.

Крім того, як вірно зазначив суд у вироку, підзахисний раніше не судимий, але жодним чином таку обставину суд не врахував при призначенні покарання.

Отже, на думку захисника, ОСОБА_7 визнав себе винним у вчинених правопорушеннях та щиро каявся, що суд першої інстанції мав врахувати як пом`якшуючу обставину та врахувати при призначенні покарання, як врахувати як таку обставину і вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення вперше.

За наведеного вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом порушені загальні засади призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_7 покарання за вчиненні кримінальні правопорушення судом першої інстанції необгрунтовано застосовано обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану; необгрунтовано не застосовано пом'якшуючу покарання обставину - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Отже, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), у виді позбавлення волі на строк три роки, суд першої інстанції порушив статтю 691 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Щодо призначення судом першої інстанції покарання за сукупністю кримінальних правопоушень, то захисник зазначив, що, як вбачається із санкції ч. 2 ст. 190 КК України, максимальне покарання за дане правопорушення встановлено у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення класифікується як нетяжке.

Таким чином, остаточно призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, суд, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, мав право призначити покарання не тяжче ніж позбавлення волі на строк до трьох років. А тому вбачається призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність винуватості та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповіддальність, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді обмеження волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі на сторок три роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч. 1, 2 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції допустив помилку при застосуванні ст. 70 КК України, а саме при складанні покарань вийшов за межі максимального строку покарання, яке передбачає три роки позбавлення волі. Зокрема за вимогами ч. 1, 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, яка передбачає більш суворе покарання.

Згідно санкції ч. 2 ст. 190 КК України максимальним покаранням за дане правопорушення є позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, таке кримінальне правопорушення є нетяжким.

Таким чином, остаточно призначаючи покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, суд мав право призначити покарання не тяжче, ніж позбавлення волі на строк до трьох років, а тому вбачається призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Тому вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді шести років позбавлення волі є незаконним.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які повністю підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та частково апеляційну скаргу прокурора, а також прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги прокурора у провадженні та захисника ОСОБА_6 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, та у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації діянь ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, за змістом апеляційних скарг захисника та прокурора, вказані висновки суду першої інстанції, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), прокурором та захисником не оспорюються, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, колегією суддів не встановлено.

Також, всупереч доводам захисника ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання.

Так, відповідно дост. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, і наявність обставини, яка його обтяжуює - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, а також дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, сім`ї не має, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, на підставі чого призначив обвинуваченому покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді обмеження волі строком на два роки; за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) у виді позбавлення волі строком на два роки, тобто в межах санкцій вказаних норм закону. При цьому суд прийшов до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання слід відбувати реально.

Проаналізувавши усі обставини, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірних висновків як щодо виду, так і розміру призначеного ОСОБА_7 покарання за кожний окремий злочин.

З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, і хоча ОСОБА_7 в минулому не судимий, а вчинені ним діяння відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, проте, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_7 шляхом обману заволодів чужим майном з використанням умов воєнного стану, що судом визнано як обставину, яка обтяжує покарання, кількість епізодів його злочинної діяльності (в загальному 24), при цьому ОСОБА_7 , за змістом показань в суді першої інстанції, свою вину визнав частково, не відшкодував завданих збитків, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обяжує, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не одружений, працевлаштований, про що свідчить безпосередня вказівка на це у вироку, де зазначено, що ОСОБА_7 працював охоронцем, хоча в матеріалах провадження відсутні дані щодо його працевлаштування, осіб на утриманні не має, не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання та звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи зазначені обставини справи та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що саме покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, яке слід відбувати реально, є необхідним, достатнім та справедливим для досягнення його мети, тобто для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції необгрунтовано визнано ОСОБА_7 обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

У пункті 11 ч. 1 ст. 67 КК Украі?ни закріплено, що вчинення злочину з використанням умов воєнного стану є обставиною, яка обтяжує покарання.

Поняття вчинення злочину з використанням умов воєнного стану означає, що винна особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 67/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану, що діяли як на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, так і на день ухвалення вироку судом.

Як вбачається з наданих суду матеріалів саме запровадження на території України воєнного стану і стало передумовою вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, оскільки потерпілими у даному кримінальному правопорушенні є близькі родичі зниклих безвісти військовослужбовців Збройних Сил України, яких ОСОБА_7 нібито знайшов.

Таким чином, ОСОБА_7 використав тяжкі обставини та умови, в яких опинилися близькі родичі зниклих безвісти військовослужбовців під час дії воєнного стану, а тому суд першої інстанції обгрунтовано визнав обвинуваченому обставину, що обтяжує його покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Що стосується доводів захисника про відсутність доказів тих обставин, що інкриміновані ОСОБА_7 діяння вчинялися в межах районів ведення бойових дій, тимчасово окупованих територій тощо, то у відповідності до вимог кримінального процесуального закону це не впливає на встановлення такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Так, ст. 66 КК України передбачений перелік певних обставин, які судом мають враховуватися як такі, що пом`якшують покарання, зокрема - це щире каяття.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 643/13256/17, щире каяття - це ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 520/16394/16-к, факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, як обставина, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Разом з тим, в ході розгляду справи в суді першої інстанції в поведінці ОСОБА_7 не вбачалося щирого жалю та осуду стосовно вчиненого, бажання виправити ситуацію, зокрема відшкодувати завдані збитки, готовність понести заслужене покарання.

Визнання вини є лише складовою цього багатогранного поняття як щире каяття. Однак і в цьому випадку ОСОБА_7 надав в суді першої інстанції показання, за змістом яких вбачається, що він частково визнає свою вину.

А відтак, на противагу твердженням захисника, суд першої інстанції обгрунтовано визнав позицію ОСОБА_101 щодо його відношення до інкримінованихдіянь та обставин їх вчинення нещирою та не знайшов підстав для визнання наявності такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Також слід зазначити, що за вимогами закону перебування обвинуваченого під вартою не виправдовує відсутність спроб з його боку відшкодувати завдані збитки. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є окремою обставиною, яка пом`якшує покарання.

Перелік обставин, які пом`якшують покарання, наведений в ч. 1 ст. 66 КК України, не є вичерпним, тобто будь-яка інша обставина може також бути врахована судом як пом`якшуюча, за умови, що вона істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим діяння.

Відповідо до усталеної судової практики, дійсно особам, які вперше вчинили кримінальні правопорушення, доцільно призначати менш суворе покарання.

Разом з тим, саме по собі вчинення злочину вперше не може бути враховано як обставина, яка пом`якшує покарання, адже вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів визнається обставиною, яка обтяжує покарання, і сам лише факт відсутності цієї обставини, яка обтяжує покарання, не можна розглядати як обставину, яка пом`якшує покарання. Крім того, у багатьох випадках, вчинення злочину повторно або рецидив злочину виступає кваліфікуючою ознакою складу злочину з обтяжуючими обставинами, а відповідно, вчинення винним злочину вперше в цих випадках є ознакою основного складу злочину і вже враховано при конструюванні санкції, а тому враховувати цю обставину ще раз при призначенні покарання не можна.

Враховуючи наведені обставини, зокрема обгрунтованість висновків суду щодо відсутності обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини, колегія суддів не погоджується з твердженням захисника, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд першої інстанції мав застосувати вимоги ст. 691 КК України.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційних скарг захисника та прокурора у провадженні щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при застосуванні положень ст. 70 КК України та визначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII) передбачено максимальний розмір покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за вимогами ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

З вищенаведеного слідує, що, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень не має перевищувати максимальне покарання, передбачане санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, а саме 3 роки позбавлення волі.

Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, у виді позбавлення волі строком на 6 років.

З огляду на те, що виправлення помилки суду першої інстанції не призведе до погіршення становища обвинуваченого, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року підлягає зміні, а саме - на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Таким чином, апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора у провадженні та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора у провадженні задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції статті на підставі Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3