Справа № 362/6016/24
Провадження № 1-кс/362/678/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000459 від 06.07.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, українки, яка має середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ :

До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що «амфетамін» є психотропною речовиною, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах (час, місце та спосіб), незаконно придбала та в подальшому почала незаконно зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 психотропну речовину амфетамін.

В червні 2024 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , маючи умисел на збут психотропних речовин, під час зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_7 запропонувала купити у неї психотропну речовину амфетамін. 25.07.2024 ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою незаконного збуту психотропних речовин призначила ОСОБА_7 зустріч поблизу будинку АДРЕСА_2 .

25.07.2024 в період часу з 17 год. 35 хв. по 17 год. 51. ОСОБА_7 маючи попередню домовленість з ОСОБА_4 та діючи під контролем правоохоронних органів, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де зустрівся з ОСОБА_4 , після чого остання передала ОСОБА_7 два прозорі поліетиленові zip-пакети, в яких всередині в кожному містилась порошкоподібна речовина білого кольору, а ОСОБА_7 в свою чергу віддав раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 800 (вісімсот) гривень, збувши таким чином психотропну речовину амфетамін.

25.07.2024 в період часу з 17 год. 52 хв. по 17 год. 56 хв. під час проведення огляду за участі ОСОБА_7 в останнього виявлено та вилучено два прозорі поліетиленові zip-пакети в яких всередині в кожному містилась порошкоподібна речовина білого кольору, які в подальшому було вилучено та поміщено до спеціального пакету з індивідуальним номером №CRI 1195465.

В ході досудового розслідування встановлено, що надані на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено. Надані на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в речовинах становить 0,125 г, 0,338 г.

Амфетамін, згідно Списку № 2 «Психотропних речовин, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Тим самим, вказаними діями ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту, а також здійснила збут психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

29.08.2024, о 14 годині 10 хвилині, за адресою: АДРЕСА_2 , фактично затримано ОСОБА_4 підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

30.08.2024 слідчим СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, 30.08.2024 вручено підозрюваній за участі захисника.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами справи.

При цьому, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий зазначив, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування; може незаконно впливати на свідків та може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий вважає неможливим, а тому вважає, що у даному випадку до підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали заявлене клопотання.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснила, що вчиняти нові злочини, переховуватись від слідства та впливати на свідків не збирається.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наведені слідством ризики є надуманими, не підтвердженими та нічим не обґрунтованими. А тому, враховуючи, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких малолітня, просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5, 6 ст. 194 КПК України.

окрім того захисник звертав увагу суду щодо обгрунтованості підозри, наголошуючи що у підозрюваної під час її огляду вилучалась речовина білого кольору, а висновок експертизи та обгрунтування підозри грунтуються на висновках щодо дослідження речовини бежевого кольору.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, приходить до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частина друга статті 29 Конституції Українипередбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів(правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК Українислідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7)майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19.11.2012 р. у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавле но свободи (рішення від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09.07.2009 р. у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , на думку суду, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Обґрунтованість підозри доводиться письмовими доказами та показаннями свідків, матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання в сукупності.

А тому, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі числі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України; її вік та стан здоров`я, необхідність отримання нею медичної допомоги у звязку із травмою ребер, міцність соціальних зав`язків у місці її постійного проживання, оскільки підозрювана проживає у фактичних шлюбних стосунках, має на утрриманні двох неповнолітніх дітей, які відвідуютьзаклади навчання, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; є раніше не судимою; а також враховуючи, що прокурором та слідчим не надано слідчому судді реальних доказів того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, які вже допитані слідчим, або переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, а саме ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо неї альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, є співмірним з існуючими ризиками ч.2 ст. 177 КПК України, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000459 від 06.07.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_4 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок: не залишати житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 у період часу з 20:00 год до 07:00 год., щоденно упродовж дії запобіжного заходу.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваній положення ч.5 ст.181 КПК України, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Строк дії ухвали становить два місяці з моменту затримання, тобто до 28 жовтня 2024 року включно.

Затриману звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали оголошено 02.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1