Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6207/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/444/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/6207/24 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10.07.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0000156 від 11.03.2024 про накладення арешту на майно.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про накладення арешту па майно, вилученого в ході проведення обшуку у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «SANTA FE», номерний знак автомобіля CE-09GFD, Vin-код № НОМЕР_1 в кузові чорного кольору. При цьому, зазначає, що слідчим суддею не враховано, що указані речі, предмети та документи володіють ознакою знаряддя та засобу вчинення кримінального правопорушення з огляду на наступне. Так, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, зокрема щодо продажу 04.07.2024 товарів гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів під час воєнного стану, серед яких автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», VIN- code : НОМЕР_1 , 1991 року випуску, за грошові кошти в розмірі 3800 доларів США (що в перерахунку на гривні за курсом ПБУ станом на 04.07.2024 становить 154850 гривень), який ввезений ним на територію України як гуманітарна допомога та відповідно його продаж заборонено законодавством. Указані обставини віднайшли своє відображення у ході документування протиправної діяльності ОСОБА_9 та віднайшли своє підтвердження, як в ході допиту свідків, так і в письмових джерелах доказів, як і іншими матеріали кримінального провадження у своїй сукупності. Вважає, то вилучені під час обшуку транспортний засіб, речі, предмети та документи використовуватись при вчиненні інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Звертає увагу, що повернення речових доказів може негативно вплинути на всебічність, повноту та неупередженість проведення досудового розслідування, оскільки власник може вжити заходи, спрямовані на приховування, спотворення або знищення речових доказів з метою перешкоджання органу досудового розслідування у повному встановленні обставин вчинення кримінальних правопорушень. Беручи до уваги викладене, наголошує, що з метою забезпечення збереження речових доказів існує необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно в повному обсязі, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Сторона третьої особи - володільця вилученого майна була належно повідомлена про час та місце розгляду провадження, проте до апеляційного суду не з`явилася, із заявами про відкладення провадження не зверталася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/6207/24 (а.п.1-3), в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000156 від 11.03.2024, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 та інші невстановлені слідством особи 13.03.2024 під приводом гуманітарної допомоги здійснили ввіз автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE», VIN- code : НОМЕР_1 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», та невстановленим слідством час та місці автомобіль «SSANGYONG REXTON», VIN-code: НОМЕР_3 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», «HYUNDAI SANTA FE», VIN-code: НОМЕР_4 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», «CHEVROLET CAPTIVA», VIN-code: НОМЕР_5 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», для потреб ЗСУ.

Однак, не зважаючи на обов`язок безоплатної передачі таких товарів, ОСОБА_9 здійснив їх продаж ОСОБА_10 за грошові кошти, в результаті отримавши прибуток на загальну суму 16400 доларів США, що в перерахунку на гривні за курсом НБУ станом на 04.07.2024 становить 668 300,00 гривень.

04.07.2024, після проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту слідчим СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

04.07.2024 прийнято рішення про проведення обшуку у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля CE-09GFD Vin-код № НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, розпорядником якого являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки обстановка, що склалася, носила характер невідкладності, і зволікання в часі могло призвести до знищення наявних доказів.

Під час обшуку виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля CE-09GFD Vin- код № НОМЕР_1 в кузові чорного кольору;

- фіскальний чек «POWE» від 30.01.2023;

- сервісна книга на автомобіль «Hyundai» всередині якої наявний рукописний текст «RAC7-97 DOC»;

- договір купівлі-продажу на іноземній мові на якому містяться наступні імена «ОСОБА_12» та «ОСОБА_13» па 1 арк.;

- експортний супровідний документ MRN582532134 від 13.06.2024 на 1 арк.;

- унікальний код гуманітарної допомоги 23944514 від 14.06.2024 на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe» на 1 арк.;

- копія декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля CE-09GFD;

- копія ліцензії на автомобіль марки «І lyundai» на 2 арк.;

- квитанція про придбання електронної віньєтки на 1 арк.;

- страховий поліс на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe» на ім`я ОСОБА_13 па 1 арк.;

- копія ліцензії на автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa 1-е» на 2 арк.;

які упаковано до снсцпакету III1У № НОМЕР_6 .

Постановою слідчого від 04.07.2024 вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки останні могли використовуватися для здійснення кримінально-протиправно діяльності, а, отже, бути знаряддям вчинення злочину, залишити на собі його сліди.

Як встановлено в ході апеляційної перевірки матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням, слідчий просив накласти арешт на вище зазначене майно.

До клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 11.03.2024 було зареєстровано кримінальне провадження №00000156 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.3 ст.201-2 КК України; протокол обшуку від 04.07.2024 у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля CE-09GFD Vin-код № НОМЕР_1 , в ході якого виявлено вище зазначені речі: постанова від 04.07.2024 про визнання предметів та речей речовими доказами; постанову про внесення змін до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні; інформацію СБУ про виконання доручення слідчого; інформацію відносно транспортного засобу; рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 07.03.2024, з якого вбачаються обставини вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення; протокол огляду від 16.04.2024, під час якого оглянуто веб-сторінку сайту інтернет-оголошень «ОЛХ», де зафіксовано факти продажу автомобілів ввезених в якості гуманітарної допомоги; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які вказують па обставини вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення; протокол огляду та вручення грошових коштів від 28.06.2024 та 04.07.2024; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшуковик) дій - під час яких зафіксовано інкриміновані підозрюваному ОСОБА_9 обставини, у тому числі щодо продажу автомобілів, серед яких автомобіль марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», VIN- code : НОМЕР_1 , 1991 року випуску, який ввезений на територію України в якості гуманітарної допомоги та який не підлягає продажу; протокол затримання ОСОБА_9 в порядку ст.208 КПК України; тощо.

05.07.2024 старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №00000156 від 11.03.2024, за результатами судового розгляду якого слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження №296/6207/24, суд апеляційної інстанції знаходить висновки слідчого судді в оскаржуваному рішенні помилковими, та вважає, що зазначене в клопотанні майно, об`єктивно підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини попередньо підтверджуються слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене 04.07.2024 в ході проведення обшуку у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля CE-09GFD, з метою збереження такого і використання його як доказ у кримінальному провадженні.

На думку суду апеляційної інстанції, є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Обґрунтованих підстав вважати, що накладення арешту на майно, в даному випадку, може бути незаконним, на що посилається слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, судом апеляційної інстанції за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження №296/6207/24 та встановлених фактичних обставин кримінального провадження, знаходить слушними апеляційні посилання прокурора на необхідність накладання арешту на майно, вилученене в ході проведення обшуку у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «Santa Ге», номерний знак автомобіля CE-09GFD, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власників співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

При цьому, накладення арешту на майно, на думку апеляційного суду в даному випадку жодним чином не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції зважає й на те, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Отже, з урахуванням наведеного, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням апеляційним судом свого рішення, яким клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт у формі тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене у ході обшуку проведеного 04.07.2024.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.07.2024, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 , поданого в межах кримінального провадження № 0000156 від 11.03.2024 про накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 , поданого в межах кримінального провадження № 0000156 від 11.03.2024 - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на:

-автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», номерний знак автомобіля СЕ-09GFD VIN-code: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору з ключами до нього;

-фіскальний чек «POWE» від 30.01.2023;

-сервісна книга на автомобіль «HYUNDAI» всередині якої наявний рукописний текст «RАС7-97DОС»;

-договір купівлі-продажу на іноземній мові на якому містяться наступні імена «Luka Vranjеk» та «Оvsііenko Valerіі» на 1 арк.;

- експортний супровідний документ MRN582532В4 від 13.06.2024 на 1 арк.;

-унікальний код гуманітарної допомоги 23944514 від 14.06.2024 на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» на 1 арк.;

-копія декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», номерний знак автомобіля СЕ-09GFD;

-копія ліцензії на автомобіль марки «HYUNDAI» на 2 арк.;

-квитанція про придбання електронної віньєтки на 1 арк.;

-страховий поліс на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» на ім`я «Оvsііenko Valerіі» на 1 арк.;

-копія ліцензії на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» на 2 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :