Єдиний унікальний номер 205/5577/22
1-в/205/750/24
Справа №205/5577/24
Провадження №1-в/205/750/23
У Х В А Л А

19 листопада 2024 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро, подання Новокодацького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про заміну несплаченої засудженим ОСОБА_4 суми штрафу покаранням у виді громадських робіт,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання Новокодацького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про заміну несплаченої засудженим ОСОБА_4 суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.

Представник Новокодацького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області, а також засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання (клопотання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, а також дослідивши матеріали провадження, дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 680 грн. На час звернення до суду з поданням, ОСОБА_4 штраф не сплатив, про причини невиконання вироку суду та майновий стан не повідомив.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

За положеннями ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

У частині 4 ст.80 КК України зазначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. З цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що з дня набрання вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровської від 06.09.2022 року пройшло більше двох років та його не було виконано, нових злочинів ОСОБА_4 не вчиняв, суд вважає, що на даний момент закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, у зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області про заміну несплаченої засудженим ОСОБА_4 суми штрафу покаранням у виді громадських робіт - задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Головуючий: ОСОБА_1