Справа № 309/4489/24
Провадження № 1-кс/309/689/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000536 внесеному до ЄРДР від 20.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду Закарпатської області 25.09.2024 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000536 внесеному до ЄРДР від 20.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено про те, 19 вересня 2024 року біля 23.00 год. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген» моделі «Транспортер» номерний знак Республіки НОМЕР_1 , діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, рухаючись автодорогою державного значення Н - 09 сполученням Мукачево - Рогатин - Львів на відстані 149 метрів від автозаправної станції «Елерон» у напрямку з с. Рокосово до міста Хуст, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 2.3; 12.3; 12.6; 13.1 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок наїзду ОСОБА_7 від отриманих травм помер на місці події.

Відповідно до висновку експерта № 156/09 від 24 вересня 2024 року, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_2 - НОМЕР_3 ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.п. 2.3; 12.3; 12.6; 13.1 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») ПДРУ повинен був вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 90 км/год., бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, а з моменту виявлення перешкоди для руху негайно застосувати гальмування для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або застосувати маневр безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, при цьому додержуючись безпечного бічного інтервалу праворуч не менше ніж 0,5 метри.

У заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 повинен був керуватися технічними вимогами п.п. 2.3; 12.3; 12.6; 13.1 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») ПДРУ, які полягають у тім, що:

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3: «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.13.1: «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

п. 1.10: «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

... перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

При заданих вихідних даних водій автомобіля «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 мав технічну можливість шляхом своєчасного негайного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 як при русі з вибраною швидкістю 70 км/год. , так і при русі з максимально допустимою швидкістю 90 км/год.

При заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є факт невідповідності дій водія автомобіля «Volkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 вимогам п.п. 2.3; 12.3; 13.1; 13.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») ПДРУ, який, маючі можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, в момент виявлення перешкоди для руху своєчасно не застосував гальмування.

Крім цього, 19 вересня 2024 року біля 23.00 год. водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Фольцваген Транспортер» н.з. НОМЕР_5 , рухаючись автодорогою державного значення Н - 09 сполученням Мукачево - Рогатин - Львів на відстані 149 метрів від автозаправної станції «Елерон» у напрямку з с. Рокосово до міста Хуст, порушуючи вимоги правил дорожнього руху України, не переконавшись у безпечності своїх дій, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 2.3; 12.3; 12.6; 13.1 та 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху») Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який рухався у попутному напрямку.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді: поєднана травма голови, тулуба та кінцівок, САК, перелом кісток носа, перелом грудного відділу хребта без розриву спинного мозку, множинні переломи ребер, двобічний гемопневмоторекс, розрив обох легень, забій обох легень, забій лівої нирки, відкритий перелом лівої гомілки, закритий перелом правого плеча, рани синці, садна голови, тулуба та кінцівок, травматичний шок помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 , поставивши своїми діями велосипедиста ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан, внаслідок ДТП, діючи умисно, маючи змогу надати останньому відповідну допомогу, проте з метою уникнення відповідальності, залишив останнього та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди в невідомому напрямку, чим завідомо залишив без допомоги особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.

24.09.2024 у відповідності до ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується: протоколом огляду місця ДТП від 20.09.2024, схемою ДТП від 20.09.2024, протоколом ОМП від 21.09.2024 в ході якого вилучено автомобіль яким було скоєно наїзд на потерпілого, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.09.2024, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 24.09.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні стверджує, що у відповідності до вимог ст. 177 КПК України наявні ризики та підстави для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 ніде не працює, характеризується посередньо, може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі зможе незаконно впливати на свідків та представника потерпілого. ОСОБА_4 проживає закордоном в АДРЕСА_2 , може покинути межі України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, як на стадії досудового розслідування так і судового розгляду, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

На думку слідчого жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на наведені в ньому обставини та просив його задоволити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду підозрюваний не має, та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 надав в користування ОСОБА_4 вказане житло для проживання на час досудового розслідування

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_5 . Зазначив, що він є активним волонтером, отримав численні подяки від ЗСУ, благодійних фондів та організацій. Зазначив, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні, нічим не підтверджені та не відповідають дійсності, наміру покинути територію України він не має, виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, не переховується від органів досудового розслідування та суду, не переховує засоби вчинення кримінальних правопорушень та речові докази, підтверджує участь в ДТП.

Надав пояснення про те, що 19 вересня 2024 року біля 23.00 год. керував технічно-справним автомобілем марки «Фольцваген» моделі «Транспортер» номерний знак НОМЕР_6 , рухаючись автодорогою державного значення Н - 09 сполученням Мукачево - Рогатин - Львів, неподалік від автозаправної станції «Елерон» у напрямку з с. Рокосово до міста Хуст відчув удар по транспортному засобу. Після чого, проїхавши невелику відстань, повернувся до місця подій та намагався виявити причину удару по транспортному засобу. Однак, не виявивши причин удару на місці подій, не побачивши велосипед та потерпілого, поїхав з місця ДТП до місця фактичного проживання в АДРЕСА_3 .

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У справі «Коваль та інші проти України» (заява №22429/05 від 15.11.2012 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України. Доведено факт проживання ОСОБА_4 закордоном в Німеччині.

Однак, органом досудового розслідування при доведенні наявності обставин, які свідчать про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, не враховано наступних обставин, об`єктивних вихідних даних та не повідомлено суд про: місце, де було знайдено тіло потерпілого, звідки та коли тіло потерпілого та велосипед перемістили на проїжджу частину; відомості щодо наявності або відсутності обладнання велосипеду, одягу потерпілого в нічний час доби світловідбивними пристроями та/або зовнішніми світловими приладами; стан дорожнього покриття, освітленість місця події в темну пору доби, гідрометеорологічні дані в момент події; стан потерпілого на момент ДТП, що може бути встановлено медичною експертизою на стан сп`яніння померлого потерпілого; причини огляду місця події та визначення вихідних даних події за відсутності підозрюваного та сторони захисту.

Разом з тим, до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано жодних доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що свідчить про недоведення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Відсутні також докази наявності ризиків: спроб незаконного впливу підозрюваного о на свідків чи представників потерпілих, вчинення нового кримінального правопорушення.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу бере до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість підозрюваного, враховуючи описані в повідомленні про підозру та клопотанні обставини злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість можливого покарання, особу підозрюваного, пояснення учасників кримінального провадження, враховуючи те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, найбільш суворим запобіжним заходом, недоведеність того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, на переконання суду вказує на те, що ризики, передбачені ст. 177 ЦПК України, можуть бути попереджені, і процесуальна поведінка підозрюваного може бути дотримана, із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у виді домашнього арешту за місцем постійного фактичного проживання цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених законом, який буде ефективним і доцільним в рамках даного кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання в Німеччині, що свідчить про можливість підозрюваного виїхати за межі України до місця свого проживання та у зв`язку із даною ДТП тимчасово фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Забезпечує житлом на час досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_4 власник житла волонтер ОСОБА_8 , що підтверджується відповідною розпискою.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем тимчасового фактичного проживання строком на два місяці.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000536 внесеному до ЄРДР від 20.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернігів, мешканця АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні № 0000536 внесеному до ЄРДР від 20.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 2 місяці, починаючи із 16 год. 30 хв. 25 вересня 2024 року до 16 год. 30 хв. 25 листопада 2024 року включно, з покладенням на нього наступних обов`язків:

- не відлучатися із місця тимчасового фактичного проживання АДРЕСА_3 без дозволу прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до суду за першою вимогою.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому та прокурору, надіслати для виконання до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області за місцем тимчасового фактичного проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня виготовлення її повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1