Провадження №1-кс/369/3368/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 03.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчої судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 03.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконний збут психотропних речовин, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених обставин, в невстановленому місці, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2024 року незаконно придбала невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якого обмежено - амфетамін, яку в подальшому зберігала з метою збуту.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, ОСОБА_4 , 19.11.2024 року близько 12 год. 16 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збула, продавши за 300 гривень ОСОБА_7 згорток з білою порошкоподібною речовиною, що містить своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса в речовині становить 0,036 г.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ (із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1890 від 12.12.2002; № 518 (518-2008-п) від 04.06.2008; №1298 від 02.12.2009; № 373 від 31.05.2010; № 4 від 05.01.2011; № 327 від 02.03.2011; № 796 від 27.07.2011; № 1050 від 05.10.2011; № 248 від 29.02.2012; № 408 від 23.05.2012; № 800 від 22.08.2012; № 1129 від 05.12.2012; № 15 від 09.01.2013; № 234 від 08.04.2013; №712 від 26.12.2014; №747 від 26.10.2016; №390 від 16.05.2018; №600 від 10.07.2019; №1065 від 04.12.2019; №826 від 09.09.2020; №192 від 10.03.2021) є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

20.11.2024 року ОСОБА_4 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, обґрунтовується наступними матеріалами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.11.2024 року, протоколом огляду грошових коштів від 19.11.2024 року; протоколом огляду особи від 19.11.2024 року; протоколом огляду особи від 19.11.2024 року; висновком експерта №СЕ-19/111-24/67797-НЗПРАП від 20.11.2024 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, підставою застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, яка офіційно не працює, не одруженій, яка на утриманні нікого немає, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявними ризиками в даному кримінальному провадженні, які дають достатні підстави вважати, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою на переконання прокурора та слідчого є:

- згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про наявність даного ризику свідчить, те що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- підозрювана не має офіційного місця працевлаштування, що дає їй можливість змінити місце проживання, а отже переховуватись від органів досудового розслідування.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваної ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється у вчинені злочину з корисливих мотивів, в зв`язку з чим для забезпечення засобу на існування може продовжувати вчиняти злочини.

За таких обставин орган досудового розслідування вважає, що відомості щодо особи ОСОБА_4 об`єктивно вказують на те, що без застосування запобіжного заходу, існують реальні ризики, що підозрювана матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або вчиняти нові умисні злочини.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просили слідчого суддю його задовольнити.

У судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив в його задоволенні відмовити та обрати забіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту покладенням відповідних обов`язків.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано ризики, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може з високою ймовірністю здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваної.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 ,. у вчиненні інкримінованого правопорушення слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягає дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної ОСОБА_4 , винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, даних про його особу, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 03.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, яка офіційно не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 21 січня 2025 року (включно).

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 21 січня 2025 року (включно) наступні обов`язки:

-не відлучатися з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8