У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2024 року Cлідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві про накладення арешту на майно,

Встановив:

24.07.2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001822 від 24.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування та витягу з кримінального провадження встановлено, що 23.07.2024 року за адресою АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками гнильних змін.

23.07.2024 року під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, зокрема:

- мобільний телефон марки «MaxCom», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 ;

- два комплекти ключів від житлової квартири АДРЕСА_2 .

Вказані предмети постановою слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001822.

Слідчий просить накласти арешт на вказане майно, в обґрунтування клопотання зазначив, що вилучене майно має ознаки речового доказу, у зв`язку із чим необхідно забезпечити його збереження, а тому орган досудового розслідування звертається з даним клопотанням до суду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В порушення вимог ст. 173 КПК України слідчим у поданому клопотанні не надано обґрунтування, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані в якості доказів у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі, не зазначено, які саме обставини можуть бути встановлені за допомогою даних речей. Крім того, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування, що не застосування арешту на вказане майно потягне за собою його знищення, перетворення та зміну, що може негативно відобразитись на ході досудового розслідування кримінального провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу, що постановою від 24.07.2024 року в кримінальному провадженні №0001822 слідчий вже вирішив порядок зберігання даних речей і предметів як речових доказів, визначивши передати їх до схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві, таким чином, забезпечивши їхнє належне зберігання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання щодо накладення арешту та про відмову в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам глави 17 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України

Ухвалив:

В клопотанні слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001822 про накладення арешту на мобільний телефон марки «MaxCom», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , два комплекти ключів від житлової квартири АДРЕСА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя -