Провадження №1-кс/463/8652/24
У Х В А Л А

06 листопада 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 13.09.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 року, -

в с т а н о в и в:

в провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває на розгляді скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 13.09.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 року.

ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 Мотивацією даного відводу слугує, на його думку, системне недотримання слідчим суддею ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 чинного кримінального процесуального законодавства України, передбаченого вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 28 КПК України, відповідно до яких під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Крім того, наголошує на недотриманні слідчим суддею ОСОБА_4 чинного кримінального процесуального законодавства України, передбаченого вимогами п. 6 ч. 3 ст. 56 та ч. 1 ст. 27 КПК України, а саме: у відповідності до вимог п. 6 ч. 3 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді, оскільки у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються ухвали, постановлені судом (слідчим суддею) без виходу до нарадчої кімнати, а у відповідності до вимог ч. 4 ст. 371 КПК України ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Однак, в такому праві його в черговий раз було незаконно обмежено 31.10.2024 слідчим суддею ОСОБА_4 , при тому, що письмові зауваження можуть стосуватися внесених відомостей винесення процесуальних ухвал без виходу до нарадчої кімнати, які зазначаються в журналі судового засідання, а також - правильності ведення внесення таких процесуальних ухвал в журнал судового засідання від 31.10.2024. Слідчий суддя ОСОБА_4 всупереч вищевказаним вимогам п. 6 ч. 3 ст. 56 та ч. 1 ст. 27 КПК України незаконно вимагає від нього сплати судового збору за ознайомлення в суді з журналом судового засідання, помилково вважаючи журнал судового засідання документом, який долучений до справи, і за який нібито відповідно до підпунктів 4, 6 пункту 4 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору, хоча насправді журнал судового засідання є невід?ємною частиною судового процесу, а не документом, долученим до справи, оскільки згідно глави третьої наказу N? 156 ДСАУ від 06.06.2022 в редакції від 01.08.2023 щодо ведення протоколу (журналу) судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв?язку "до матеріалів справи в паперовій формі приєднується роздрукований паперовий примірник протоколу (журналу) судового засідання", а відповідно до пункту третього глави четвертої цього наказу "технічний запис та протокол (журнал) судового засідання в електронній формі, що створені з використанням такого програмного забезпечення, також вноситься до автоматизованої системи діловодства суду та обліковується за відповідною судовою справою.

Також підставою для відводу вважає, системне невизнання слідчим суддею ОСОБА_4 його процесуального статусу потерпілого у к/п N? 0000089 від 23.02.2024 у справах за скаргами NN? 463/7987/24 , 463/6207/24, 463/6758/24, 463/7893/24 та 463/10160/24 в яких він оскаржує постанови слідчого ОСОБА_5 про відмову у визнанні його потерпілим.

Вважає, що вище наведені аргументи свідчать про наявність обставин, що викликають у нього сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 . Враховуючи наведене, просить задоволити відвід.

В судовому засідання ОСОБА_3 заявлений відвід підтримав з мотивів та підстав викладених у письмових поясненнях. Додатково конкретизував, що він не оспорює процесуальні рішення слідчого судді ОСОБА_4 , але при цьому заявляє йому відвід, оскільки такий вимагає у нього сплати судового збору за отримання копії журналу судового засідання, здійснює розгляд скарг з порушенням визначених законом строків та не визнає його статус потерпілого у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку заявника, оглянувши матеріали заяви про відвід, суддя не вбачає підстав для задоволення такого з наступних мотивів.

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід; за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. За змістом ч.2 ст.75 КПК України у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

При цьому, суддя враховує, що відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу. Для встановлення наявності ознак необ`єктивності мають бути викладені такі доводи, які обґрунтовано підтвердять сумнів в неупередженості слідчого судді, вкажуть на наявність суб`єктивного або об`єктивного критерію.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Розглядаючи дану заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді у даному випадку.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що доводи заявника наведені у заяві про відвід ґрунтуються виключно на припущеннях і його суб`єктивній думці, яка ґрунтується на непогодженні з процесуальними рішеннями та діями слідчого судді. Таким чином, такі доводи не можуть бути беззаперечною та законною підставою для усунення слідчого судді від участі у розгляді справи.

Отже, обставин, які передбачені ст. 75,76 КПК України та які б унеможливлювали участь слідчого судді у розгляду цієї справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлено.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 13.09.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1