Дата документу 03.09.2024
Справа № 334/7135/24
Провадження № 1-кс/334/2237/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (з 22.11.2019 на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України) ,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 003-280003102 від 03.09.2024), -

встановив:

Слідчий СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено та який діє на даний час, 01 вересня 2024 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в приміщенні магазину «Джміль», власником якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_7 та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, шляхом ривку відчинив дерев`яну шухляду, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 2050 гривень, що на праві власності належать ФОП ОСОБА_7 , після чого відкрито заволодів вказаними грошовими коштами.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії очевидні для оточуючих та усвідомлюючи, що вони носять відкритий характер, покинув приміщення магазину утримуючи при собі грошові коштиу розмірі 2050 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши ФОП ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

03.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Заслухавши слідчого та прокурора, які клопотання підтримали з підстав зазначених в ньому та просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою; клопотання підозрюваного та сторони захисту про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту; дослідивши матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, клопотання захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали, а саме:- протокол огляду місця події від 01.09.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 ;- протокол допиту в якості представника потерпілої ОСОБА_7 ;- протокол допиту в якості свідка ОСОБА_8 ;- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 ;- протокол допиту в якості свідка ОСОБА_9 ;- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_9 свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого злочину.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У клопотанні, і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_11 проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а саме ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, підозрюється увчинені тяжкого злочину в умовах воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідка та представника потерпілого у кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведена, оскільки підозрюваний не працює, не має офіційного джерела доходів, на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296 КК України, що свідчить про можливість продовжити вчиняти злочини.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває (даних щодо постійного місця проживання суду не надано), без дозволу слідчого, проте такі заходи не зможуть в повнім мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що не відповідає меті запобіжного заходу, а тому клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст.178, 182,183 КПК України, враховує майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , та вважає за можливе визначити заставу еквівалентну 40 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України та, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3 028 грн., визначити заставу у розмірі 121 120 грн.

Суд знаходить визначений розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на останнього наступні обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками даного кримінального провадження.

Керуючись, ст.176-178, 182-184, 193-194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 01 листопада 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання.

Термін дії ухвали закінчується 01 листопада 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

У клопотанні підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 121 120 грн., після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, ви значеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з свідком даного кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: