Справа №463/9841/24
Провадження №1-кс/463/8278/24
УХВАЛА

слідчого судді

31 жовтня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначений строк та зобов`язання вчинити дії,

встановила:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в кримінальному провадженні №0000050 від 13.07.2024 року, та просить прийняти зобов`язати слідчого ОСОБА_5 провести слідчі розшукові дії з метою перевірки і уточнення, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

В обґрунтування поданої скарги покликався на те, що старшим слідчим першого слідчого відділу ДБР у м. Львові ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 13.07.2024 року за фактом умисного невиконання військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ним 11.09.2024 року у скриньку звернень особисто подано ряд клопотань про проведення слідчих дій, які не розглянуті.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, що наведені у скарзі. Просив таку задовольнити.

Скаржник ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд скарги без його участі.

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув. Надіслав до суду заперечення, в якому просив у задоволенні скарги відмовити.

Беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК України, які визначають, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розгляд скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо не розгляду клопотання ОСОБА_4 , поданого в кримінальному провадженні №0000050 проводити за їх відсутності.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 21 жовтня 2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

При розгляді скарги встановлено, що старший слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000050 від 13.07.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом умисного невиконання військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами скарги, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 є заявником.

Відповідно до п. 19 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження з боку обвинувачення є слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.

Кримінальним процесуальним законом закріплено процесуальні права та обов`язки сторін кримінального провадження. Так, серед таких визначено право заявляти відводи та клопотання.

Слідчим суддею зі змісту скарги встановлено, що 11.09.2024 року ОСОБА_4 звертався до старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові з клопотаннями про проведення слідчих дій у рамках кримінального провадження №0000050 від 13.07.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України. Проте таких клопотань до скарги не додає.

Слідчою суддею витребовувались такі клопотання від слідчого та інформацію з приводу їх розгляду, однак такі до суду так само не надіслані. У поданому письмовому заперечені слідчий зазначив, що постанови щодо будь-яких клопотань скаржника не виносились.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

В першу чергу, предметом розгляду скарги слідчого судді є бездіяльність, на думку скаржника, старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо нерозгляду поданих ним клопотань у кримінальному провадженні №0000050 від 13.07.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України, у спосіб та строки, визначені ст. 220 КПК України.

Проте, в ході розгляду скарги не встановлено та не підтверджено, що старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові було отримано клопотання скаржника від 11.09.2024 та відповідно прийняття будь-якого процесуального рішення.

Тобто наведена, ОСОБА_4 бездіяльність на знайшла свого підтвердження,

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» працівники Державного бюро розслідувань самостійно приймають рішення в межах своїх повноважень, визначених цим та іншими законами, і за свої протиправні дії чи бездіяльність несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч. 5 .ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Разом з тим, слідча суддя вважає за необхідне роз`яснити скаржнику його право на повторне звернення до суду із відповідною скаргою з урахуванням викладеного у даній ухвалі.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо не розгляду клопотання ОСОБА_4 , слід відмовити.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя

постановила:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо не розгляду клопотання ОСОБА_4 , поданого в кримінальному провадженні №0000069 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1