Справа 753/126/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3588/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0004320, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року, за апеляційною скаргою представника потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2024 року щодо,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косенівка Уманського району Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого звільнено від кримінальної відповідальності: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону №245-VII від 16.05.2013 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.372 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону №245-VII від 16.05.2013 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.372 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004320 від 17.11.2017 року, - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цією ж ухвалою вирішено питання щодо цивільного позову та процесуальних витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником потерпілих подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування вказує, що КК та КПК України чітко зазначають, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути застосовано лише стосовно особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і з дня вчинення такого правопорушення минули визначені законом строки та зазначені строки не переривалися і не зупинялися.

Проте, згідно змісту ухвали ОСОБА_9 в судовому засіданні заявив, що не визнає вину за пред`явленим обвинуваченням.

Апелянт вказує, що якщо особа не вчиняла кримінального правопорушення, то вона не може бути звільнена судом від відповідальності, а підлягає виправданню вироком суду.

В свою чергу, прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності констатує факт вчинення особою кримінального правопорушення, за який її було звільнено від відповідальності.

Разом з тим, в ухвалі не було встановлено чи винуватий ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень та чи підлягає він покаранню за вчинені кримінальні правопорушення. Без з`ясування вказаних обставин суд не міг прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Також апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою цивільні позови потерпілих залишено без розгляду, що є безумовно порушення їхніх прав на судовий захист.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення, в яких він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Захисник зазначає, що твердження апелянта щодо необхідності зазначення в ухвалі встановлених у судовому засіданні обставин вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень та посилання на досліджені докази, є суб`єктивним та необґрунтованим твердженням, яке не ґрунтується на вимогах закону та суперечить судовій практиці.

Захисник вказує, що суд звернув увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не потерпілих права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Водночас посилання апелянта на постанови Верховного Суду у справах №346/4425/18 від 17.08.2022 року, №367/6377/17 від 27.02.2023 року, №398/571/15-ц від 14.02.2018 року як на обґрунтованість своєї позиції щодо необхідності вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі є некоректним з огляду на ту обставину, що зазначені судові рішення було ухвалено у порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу представника потерпілих, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 49 КК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: вчинення особою кримінального правопорушення відповідної тяжкості; сплив строків розміри, яких визначені п. 1-5 ч.1 ст.49 КК України із моменту вчинення особою кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили; відсутність факту зупинення та переривання цих строків у випадках, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 49 КК України.

Відповідно до змісту ч.3 ст. 285 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , вчинено ним 23.01.2014 року. Адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та яке було задоволено. З огляду на те, що на момент розгляду клопотання закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягав звільненню від кримінальної відповідальності за такі кримінальні правопорушення на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив наведені вище обставини його звільнення від кримінальної відповідальності, указав на правильність такого звільнення, зокрема те, що він погодився на таке звільнення та обізнаний із наслідками звільнення від кримінальності відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України, що є не реабілітуючою обставиною.

Апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 не містить доводів, які би указували на незаконність чи необґрунтованість ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 .

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України за наявності зазначених вище підстав та згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме із підстав закінчення строків давності є обов`язком суду. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що перелік підстав та умова для звільнення особи від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України є вичерпним. Наведене указує на те, що доводи, які наведені представником потерпілого не можуть бути підставою для скасування ухвали про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

З огляду на те, що оскаржуваний ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, колегія суддів залишає її без змін, а подану апеляційну скаргу представника потерпілого - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2024 року, якою ОСОБА_9 , звільнено від кримінальної відповідальності: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.3 ст.371 КК України (в редакції Закону №245-VII від 16.05.2013 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.372 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 року), на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ст.340 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України - залишити без змін.

Ухвалу Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4