Справа № 357/189/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження № 0003649, яке 27.11.2020 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні матір пенсіонерку, працюючого у ПрАТ фірма «Фундамент», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисники обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 26.11.2020 близько 20:00 години ОСОБА_5 перебуваючи в під`їзді АДРЕСА_3 , побачив потерпілих ОСОБА_10 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та на ґрунті виниклих неприязних відносин із останніми, в нього виник умисел на заподіяння їм тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді завдання тілесних ушкоджень, своєю правою рукою в якій тримав ніж господарськопобутового призначення, наніс удар в ліве стегно потерпілого ОСОБА_10 та після чого наніс аналогічний удар в праве плече останнього, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: рани на правому плечі та лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

У подальшому ОСОБА_5 , доводячи до кінця свій умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 , піднявся на східцевий майданчик другого поверху вказаного під`їзду, де в цей час перебував неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді завдання тілесних ушкоджень, ножом господарськопобутового призначення, який тримав в своїй правій руці, наніс один удав в кисть лівої руки та один удар у ліву сідницю, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: рани на фоні синця на лівій кисті та рани на лівій сідниці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день).

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Позиція сторони захисту.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та суду показав, що до того, як у їх під`їзд над ними по АДРЕСА_4 , над ними на другому поверсі поселилася сім`я ОСОБА_13 , яка складалася з трьох чоловік: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , у них було все спокійно. У його матері на час події були конфлікти з ОСОБА_17 , яка зламала руку його матері ОСОБА_18 .

26.11.2020 біля 20:00 год він спав, його розбудила мати, сказала, що розбили скло. Він це побачив, з метою самозахисту у випадку нападу, взяв з собою ножа, вийшов на вулицю подивитись хто розбив скло. Ніж знаходився у рукаві, його не було видно. В цей момент, коли він вийшов на 5 кроків від під`їзду, його покликали: «Іди сюди». Уже було доволі темно, біля гаражів, на відстані 10 метрів від нього, він побачив силуети двох чоловіків. Один стояв з однієї сторони гаража, а інший - з іншої сторони. В цей час він побачив, що в нього летить камінь чи цеглина, розміром в половину його голови, він вчасно ухилися. Потім почав тікати в під`їзд, хотів сховатися у квартиру. Забігши в під`їзд відчув, що його за курточку за спину, хтось тягне на перших двох сходинках. У квартиру йому не дали забігти. Нападники розірвали навпіл його курточку. Біля сусідньої квартири він розвернувся і побачив, що ще двоє чоловіків забігло. Його окружили троє чоловіків і почали всі троє наносити удари в голову, в шість рук. У одного із них була металева залізна палиця. Йому наносили удари біля п`яти хвилин. Він удари не рахував, не може сказати скільки йому було нанесено ударів. Вони штовхали його і намагалися нанести удари залізною палицею.

Оскільки у нього був ніж, то йому прийшлося оборонятися ножом, через це у двох потерпілих колоті рани і подряпини. В процесі бійки вони поштовхами в груди витиснули його на другий поверх, де один із нападників отримав колоту рану в сідницю. Коли нападники вже побачили у нього ніж, тоді вони почали тікати. Після цього він забіг до хати і зателефонував у поліцію. Перший дзвінок у поліцію був від матері в 20:05 год. чи в 20:10 год. Через кілька хвилин, група людей, вибивали ногами двері у їх квартиру. Закінчилося тим, що поліція вибила двері. бризнули йому в очі балончиком, взяли у коридорі під руки і поклали на підлогу у кімнаті. У нього забрали ніж, який був схований у рукаві і посадили у службовий автомобіль з кліткою, а потім повезли в дільничний відділок і порушили проти нього кримінальне провадження.

У нього особисто із сім`єю ОСОБА_13 і ОСОБА_19 не було конфліктів, він там не жив, а лише провідував матір, і фактично їх майже не знав. На той момент він не знав, хто на нього напав, тільки потім дізнався, що це були сусіди.

На першому поверсі світла не було, лампочка горіла на другому поверсі. На першому поверсі було видно слабо, ближче до виходу погано було видно.

На уточнюючі запитання обвинувачений відповів, що на першому поверсі троє нападників намагалися нанести йому удари руками по голові, але він підняв руки над головою і так стояв хвилин 5 з ножом у правій руці, намагаючись в цей час відходити, тому нападники йому не змогли нанести тілесних ушкоджень. У цей час двері квартири були прикриті, на замок не були закриті, за спиною у нього нікого не було.

Його почали штовхати ОСОБА_11 і ОСОБА_10 руками і тілом у груди, а ударів не наносили. У цей час він їх відштовхував їх. Ніж весь час був у правій руці. Він піднімався на другий поверх боком. Бобраніцький ОСОБА_16 оббіг його і піднявся на другий поверх. Там ОСОБА_16 на нього накинувся всім тілом, схватив його спереду за тулуб разом з руками, і вони з ним опинилися на перилах. Тоді, коли він його тримав, прижавши до перил, ОСОБА_10 наніс йому удар в голову заді, залізною металевою круглою палицею 30-40 см., діаметром як поліцейська палиця. Момент нанесення йому удару він не бачив. Далі вони скотилися з перил між поверхами. Потім вони побачили ніж. ОСОБА_10 хотів нанести удар йому по руці, але у нього не вийшло. На правій руці у нього ушкоджень не було. Вони простояли декілька хвилин у такій позі, потім ОСОБА_16 його відкинув і сам тікав, за ним побіг ОСОБА_20 , а за ним ОСОБА_21 .

На першому поверсі він, захищаючись, махав руками хаотично, тримаючи у правій руці ніж, тому потерпілі отримали поранення рук.

Ушкодження на лівій кисті у потерпілого ОСОБА_22 виникло, коли він сам наткнувся на ніж. У процесі штовханини на другому поверсі ОСОБА_23 отримав удар в сідницю. Коли і як ОСОБА_23 напоровся сідницею на ніж він не може пояснити. Спеціально він не наносив удари потерпілим. У ліве стегно і праве плече потерпілого ОСОБА_24 він не наносив удари. Припускає, що коли ОСОБА_10 його бив, то міг поранитися сам. У ОСОБА_24 була подряпина правої руки і поясниці, він напоровся рукою на ніж, коли його бив. У нього чомусь невірно зафіксовані ушкодження правого плеча і лівого стегна. Пошкодження у потерпілих вказують на те, що він захищався, а вони били його в голову. На уточнюючі запитання відповів, що визнає, що захищаючись, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 , тільки у нього спочатку були інші тілесні ушкодження.

Спочатку він ножа тримав за лезо, потім на першому поверсі він розвернув його і тримав за рукоятку, він маленький, розміром 8 см, використовувався для господарських робіт.

Він не знає чому закрили кримінальне провадження з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень. Наразі він знову подав заяву з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень. Йому не зрозуміло, чому нападника ОСОБА_25 зробили свідком, тоді коли він його бив.

Показання обвинуваченого є допустимим джерелом доказів, оскільки отримані безпосередньо судом за процедурою згідно з положеннями ст. 351 КПК України. Дані покази підтверджують настання самої події, в частині часу, місця події відповідають об`єктивній дійсності. Суд такі покази обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому. Суд критично оцінює версію обивнуваченого з приводу порядку розвитку подій та наявності у нього необхідності захищатися від потерпілих, оскільки вона повністю спростовується дослідженими судом, наведеними нижче, доказами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його винуватість доводиться дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що не пам`ятає якого року і місяця він, ОСОБА_26 і ОСОБА_23 приїхали додому АДРЕСА_5 , на автомобілі, який поставили на відстані 300-400 метрів від будинку, десь біля 20:00 год., на вулиці тоді уже було темно. Він з ОСОБА_17 та ОСОБА_27 проживають на другому поверсі двоповерхового будинку над сім`єю обвинуваченого. Він йшов додому щоб взяти гроші на заправку автомобіля, а ОСОБА_11 йшов переодягнутися щоб піти погуляти з товаришем ОСОБА_28 , який чекав його на зупинці. Він ішов попереду, а ОСОБА_11 йшов позаду нього. За 10 метрів від будинку він побачив ОСОБА_5 , по голосу його впізнав. Освітлення біля під`їзду не було, але на кухні у людей горіло світло, то він його побачив. ОСОБА_29 стояв біля балкону першого поверху і звернувся до них нецензурними словами з претензіями, що вони йому вікно розбили і що він їх зараз вб`є. Він це сказав нормальним голосом, не кричав. Потім він побачив, що ОСОБА_5 нагнувся і різко встав, після чого кинув по ньому цеглину, але він пригнувся, і вона впала позаду нього. Він почав бігти за обвинуваченим, а той почав тікати в під`їзд. У під`їзді при вході темно і ОСОБА_5 відразу правою рукою при ударив його колючим предметом у ліву руку та у ліву ногу. На той момент він не бачив, що то був ніж. Що то був ніж він зрозумів, коли побачив у обвинуваченого ножа. Після цього у під`їзд зайшов ОСОБА_11 і він йому крикнув « ОСОБА_30 , тікай». ОСОБА_11 злякався і побіг на 2 поверх, до своєї квартири. Він спочатку не побачив, що ОСОБА_5 пішов за ОСОБА_27 на другий поверх, а почув що він нецензурними словами сказав: «Ти хто такий, і що тобі буде «капець». Він вибіг на вулицю, двері в під`їзд були відкриті і чув як ОСОБА_11 тричі кричав: « ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , допоможи». Він шукав якийсь предмет для захисту. Знайшов палицю довжиною десь 30 см, діаметром 2.5 см. (половину сірникової коробки), забіг на другий поверх. ОСОБА_11 у цей час уже обвинуваченого стягував з другого поверху. ОСОБА_11 був попереду, а ОСОБА_29 позаду. ОСОБА_11 його тримав правою рукою за шию і за тулуб. Як саме він тримав за тулуб не пам`ятає. Потім він побачив у правій руці ОСОБА_5 ножика та сказав йому щоб він його кинув, але він ножа не кидав. Ножик був невеличкий. Потім вдарив його по кисті правої руки дерев`яною палицею, щоб вибити ножа, але обвинувачений ножа так і не випустив. По інших частинах тіла, в тому числі у голову, він ОСОБА_5 не бив. У цей час він побачив кров, яка капала з лівої руки ОСОБА_22 , рана була на кисті зверху. Коли вони всі втрьох були на міжсходовому майданчику, то він бачив, що мама обвинуваченого виглядала з квартири і бачила їх. Того вечора, ще свідок ОСОБА_33 забігав у під`їзд, і він йому сказав йти викликати швидку допомогу. Потім ОСОБА_11 обвинуваченого відпустив і почав сходити до низу. Вони вибігли на вулицю, а обвинувачений вибіг за ними і сказав нецензурними словами на вулиці «Вам буде капець», у цей час вони вже були метрів 5 від під`їзду. У нього не було залізної палиці, а був тільки дерев`яний дручок. Вони пішли до автомобіля, через поліцію викликали швидку допомогу, яка приїхала через 10 хвилин після події. Бобраніцького ОСОБА_34 оглянули в автомобілі, а у нього лікарі знімали побої на наступний день. Коли уже приїхав дільничний, то почав ОСОБА_5 у квартиру вибивати двері, бо вони не хотіли відкривати. Вибили двері і кинули балончик, тоді всі вийшли на двір, щоб сльози вийшли. Сусіди повиходили тоді, коли вибивали двері.

Світло в під`їзді було тільки на 2 поверсі над лічильниками і все. Ця лампочка освітлювала сходовий майданчик між першим і другим поверхом, і на перший поверх також трохи уже було видно.

До цієї події між його сім`єю і матір`ю ОСОБА_5 з літа 2020 були конфлікти через каналізацію. Оскільки вони проживають на другому поверсі над квартирою ОСОБА_18 , то остання їх звинувачувала у тому, що вони їх затоплюють. Безпосередньо з ОСОБА_35 у нього конфліктів до цієї події не було. Після цієї події, він з ним також не спілкувався. Таку поведінку ОСОБА_36 пояснює впливом його матері на нього.

Під час досудового розслідування із ним проводилися слідчі дії, зокрема слідчий експеримент під час якого він повідомив всі обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, які відповідають дійсності.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що 26.11.2020 він з вітчимом ОСОБА_37 були на роботі. Їхали з роботи, забрали від бабушки матір і їхали до себе додому. По дорозі він зателефонував до свого товариша ОСОБА_25 , щоб він виходив на зупинку. Вони приїхали біля 20:00 год, ОСОБА_38 їх уже на зупинці чекав. ОСОБА_10 зупинив автомобіль між зупинкою і клубом. Він сказав ОСОБА_39 , щоб той його почекав на зупинці. Він з ОСОБА_10 пішли до квартири. ОСОБА_10 пішов попереду нього на кроків 10, а він за ним. Коли вони підходили їхнього двоповерхового будинку, то він побачив, що біля балкона стоїть ОСОБА_5 , почув його голос, він виражався нецензурними словами з приводу того, що вони розбили йому вікно. ОСОБА_5 запитав навіщо вони йому розбили скло. Саме по голосу він його впізнав. До цієї події він декілька разів бачив ОСОБА_5 , знав що це їх сусід та знав як його звати, особисто з ним не конфліктував. Він особисто з ОСОБА_5 не спілкувався, але коли вони всі разом заходили в погріб, до цієї події, то чув його голос. Тому голосу впізнав, що біля під`їзду стоїть саме ОСОБА_5 .

Потім він почув, що на траву в їх сторону впав камінець, куди саме він не бачив. Потім він побачив, що ОСОБА_10 побіг у під`їзд, він не зрозумів чому. Потім він зайшов у під`їзд, там було сильно темно, він нічого не бачив. Він не бачив ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_5 , лише почув голос ОСОБА_10 : «Саша, тікай». Він розгубився і почав підніматися на другий поверх, розвернувся і побачив, що ОСОБА_10 побіг на вулицю.

На другому поверсі він побачив, що на дверях квартири замок висить. Коли стояв біля дверей своєї квартири, то побачив ОСОБА_5 , який заглядав до нього із першого поверху і сказав «Ти хто такий? Іди сюди, тобі зараз буде «капець»», нецензурним словом. ОСОБА_5 почав підніматися на другий поверх і він побачив у його правій руці ніж, довжиною десь 10 см. ОСОБА_40 нічого не говорив, а відразу наніс йому удар в ліву руку, зовнішню сторону кисті, і в ліву сідницю, після чого кулаком ударив по шиї. Під час удару він стояв до ОСОБА_5 лицем. Після цього він схопив ОСОБА_5 за тулуб разом з руками і хотів скинув зі сходів, ОСОБА_40 держався за перила, якою рукою він не бачив, але він його потягнув на сходовий майданчик між першим і другим поверхом. Він його тримав, приживши до стіни і почав гукати Береського «Вова, ОСОБА_32 ». Потім ОСОБА_10 забіг і вдарив палицею, при цьому сказав, щоб він пустив ножа. Він відчув, що ОСОБА_10 наніс удар палицею, тому що також відчув удар на своїй руці. Потім побачив, що ОСОБА_10 наніс другий удар палицею. Чи випустив ОСОБА_40 ножа він не бачив, але він його тоді відпустив і втік на вулицю. Біля гаража він побачив на руці кров і почав кричати. Потім прибіг його товариш ОСОБА_38 , побачив кров, побіг до матері і сказав, щоб вона викликала швидку допомогу. Потім як він прийшов до машини, то прибіг ОСОБА_10 , перемотували йому рану і викликали швидку допомогу. Біля автомобіля вони побачили рану на лівій сідниці. Йому перемотали руку, потім приїхала швидка, дали йому вкола та завезли до лікарні. На місці події, коли відбувалася сутичка він нікого у під`їзді не бачив, ні ОСОБА_25 , ні матері обвинуваченого, сусідів також не бачив. Чи були двері в квартиру ОСОБА_5 відкриті чи закриті він не бачив. У під`їзді лампочка світить на другому поверсі, а на перший поверх відбиває світло.

Показання потерпілих є допустимим джерелом доказів, оскільки отримані за процедурою згідно з положеннями КПК України, вони вказують про дійсні обставини, які мали місце за указаний період та мають значення для цього кримінального провадження.

Отже показання потерпілих суд розцінює як логічні, об`єктивні, послідовні та такі, що узгоджуються з іншими дослідженим судом доказами.

Суд звертає увагу на те, що надані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що йому було завдано удару у ліву руку та у ліву ногу, відрізняються від його пояснень, наданих під час слідчого експерименту про те, що ОСОБА_5 завдав йому удар у лівий бік поясниці та майже відразу один удар у праву руку в область ліктьового суглобу.

На уточнююче запитання потерпілий пояснив, що обставини, які він надавав під час слідчого експерименту відповідають дійності. Відповідно до висновку експерта № 275 від 01.12.2020 за результатами проведеної судово-медичної експертизиу потерпілого ОСОБА_10 виявлено рани на правому плечі та лівому стегні.

Отже, суд вважає, що надаючи показання в судовому засіданні потерпілий добросовісно помиляється щодо отриманих ним тілесних ушкоджень, що зумовлено особливостями пам`яті людини, зважаючи на те, що з часу події пройшов тривалий проміжок часу.

Окрім показів потерпілих, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_12 .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 суду показав, що 26.11.2020 біля 19:30 - 19:40 год до нього зателефонував ОСОБА_23 і сказав, щоб він виходив, тому що вони уже доїжджають. Зазвичай вони домовляються або кофе попити або в Інтернеті посидіти на зупинці. Десь в 19:55 год приїхали ОСОБА_23 , ОСОБА_21 і ОСОБА_26 . ОСОБА_21 із ОСОБА_27 пішли додому, сказали йому щоб він почекав. Він із ОСОБА_17 залишилися біля автомобіля. Потім декілька хвилин він почув крик, які саме лунали слова не може згадати, начебто «стій», чи щось такого роду. Більше криків не було. ОСОБА_26 сказала щоб він пішов подивився що там сталося. Він побіг туди, відстань до будинку була десь 150 метрів. Двері у під`їзд були закриті, він їх відкрив, зайшов у під`їзд і побачив, що між першим і другим поверхом на східцевому майданчику ОСОБА_11 тримає ОСОБА_5 , а ОСОБА_10 намагався вибити з його рук дерев`яною палицею ножа. Він наносив удари по руці ОСОБА_5 в якій він тримав ніж. Вони всі троє були на східцевому майданчину між першим та другим поверхами. З руки ОСОБА_22 текла кров, у ОСОБА_5 він побачив ніж. У якій руці ОСОБА_5 тримав ніж він не пам`ятає. Якого кольору був ніж він не пам`ятає, чи сірий чи білий. У цей час він стояв на площадці на першому поверсі біля сходів, які ведуть до другого поверху. ОСОБА_45 у під`їзді світила на другому поверсі, на першому поверсі світла не було. ОСОБА_10 сказав йому бігти, щоб ОСОБА_46 викликала швидку і він побіг. Коли між ними відбувалася сутичка, то ніхто із них нічного не говорив, не кричав, сусідів не було. Все відбувалося мовчки. Сутичка тривала у межах однієї хвилини. Він не бачив як ОСОБА_5 наносив потерпілим тілесні ушкодження. Прибігши до автомобіля, сказав ОСОБА_47 , яка сиділа в автомобілі, щоб вона викликала швидку допомогу і що ОСОБА_5 підрізав ОСОБА_22 . Це було десь біля 20:00 год.

Коли він забіг у під`їзд, то двері до квартири ОСОБА_5 були привідкриті, але нікого не було. А коли він вибігав назад, то побачив у дверях маму ОСОБА_5 , вона нічого не говорила, у під`їзд не виходила. Більш нікого на місці події він не бачив, в тому числі і сусідів.

В той вечір він особисто ніякого майна не пошкодив, участі в події він жодним чином не приймав, на другий поверх будинку не піднімався. У той вечір його бачив ОСОБА_21 і він до нього заговорив, а чи бачив його ОСОБА_11 він не знає. У той вечір на тілі ОСОБА_5 він не бачив крові.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що 26.11.2020 її син ОСОБА_11 та співмешканець ОСОБА_10 забрали її від матері із с. Озірне. ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_25 і вони домовилися зустрітися на зупинці в. с. Чупира, 4-й відділок. Вони залишили автомобіль біля зупинки і будинку культури. ОСОБА_11 сказав до ОСОБА_48 , що зараз переодягнеться і до нього вийде. ОСОБА_10 пішов додому також, щоб взяти гроші на заправку автомобіля. Вона залишилася біля автомобіля і розмовляла з ОСОБА_49 . Вона почула крик «Ай» чи «Ой», не зрозуміла чий то був голос чи ОСОБА_11 чи ОСОБА_10 і сказала ОСОБА_50 , щоб той пішов подивився.

Від зупинки до будинку вона не може сказати скільки метрів, але зовсім недалеко і це все відбулося дуже швидко. Канівець прибіг до автомобіля, стукає у двері і каже викликай швидку допомогу тому що ОСОБА_5 підрізав ОСОБА_22 . Вона вийшла з автомобіля, бігла на зустріч сину. Син ішов не як зазвичай, а тягнув ногу, стогнав і казав «ай, ай» Біля автомобіля вона побачила, що у сина ліва рука в крові, капали згустки крові. Там було світло, горів фонар. Вона порвала підковдру, ОСОБА_10 приклав до сідниці, а іншою частиною вони замотали ліву руку. Штани були заді в крові. Вона не пам`ятає яка сідниця була пошкоджена. На ОСОБА_10 були також пошкодженні на руці і на бедрі, де саме вона не пам`ятає. ІІ син повідомив, що на нього ОСОБА_5 напав.

Вона відразу набрала поліцію, і через неї викликала швидку. Швидка допомога приїхала і зробили перев`язку. Після швидкої допомоги відразу приїхав батько ОСОБА_16 . Вони пішли до будинку і стояли, щоб ОСОБА_5 не втік. Після того, як вона викликала швидку допомогу, вона зателефонувала дільничному ОСОБА_51 . Після швидкої приїхав дільничний і поліція. Потім другий наряд поліції приїхав, нам повідомили, що викликав ОСОБА_5 . Потім його затримали, а вони з дитиною поїхали в лікарню.

Вона бачила, що у двері ОСОБА_5 стукав дільничний, говорив: «Відкрийте, поліція», але вони не відкривали, тому двері вибивали.

З липня 2020 року них почалися конфлікти з ОСОБА_52 через каналізацію. Вони робили ремонт у квартирі, а ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_18 їх звинуватили у тому, що вони їх затоплюють. Конфлікт з ОСОБА_5 був 10 листопада коли він вибив її двері в квартирі і сказав, що з ними буде те саме, що вона злякалася. Чому він так зробив їй невідомо. 03 листопада його мати обливала водою лічильники на світло і двері, тому вона викликала поліцію. Вважає, що його на такі дії налаштовує його матір.

Свідок ОСОБА_53 суду показав, що працював старшим дільничним офіцером у Білоцерківському відділі поліції. 26.11.2020 на його мобільний номер телефону зателефонував черговий і повідомив про те, що на його території вчинено злочин, неповнолітньому нанесені тілесні ушкодження ножом. Так як територія обслуговування являлася його, він здійснив туди виїзд за адресою: АДРЕСА_5 . Доїзджаючи до відділку, на узбіччі дороги стояв автомобіль швидкої медичної допомоги. Він біля нього зупинився. У автомобілі ОСОБА_54 знаходився неповнолітній ОСОБА_11 якому надавали першу медичну допомогу. Неповнолітній пояснив, що йому та його вітчиму ОСОБА_5 нанесені тілесні ушкодження ножом. Йому в ліву руку та ліву ногу в область сідниці. Біля автомобіля також стояла мати потерпілого ОСОБА_26 . За адресою ОСОБА_5 він був неодноразово, тому що вони зверталися з письмовими скаргами на сусідів, а сусіди на них. Двері в квартиру були відчинені, він сказав, що він дільничний офіцер, показав посвідчення і задав запитання, що тут відбулося. Вони заперечували конфліктну ситуацію. В ОСОБА_5 в рукаві, закріплений манжетом, він побачив рукоятку ножа з частиною леза. Він запитав ОСОБА_5 «У тебе що ніж?», і ОСОБА_5 відразу побіг у другу кімнату, а він побіг за ним і застосував до нього прийом рукопашного бою згідно ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію», вибив ніж, відкинув його і застосував ст. 45 Закону, а саме надів кайданки. У якій руці був ніж він не пам`ятає. Потім приїхали наряд реагування патрульної поліції, слідчо-оперативна група і почали проводити огляд місця події і допитувати свідків.

На місці події знаходилась мати потерпілого ОСОБА_26 , наряд реагування патрульної поліції, сестра потерпілого, він, патруль, СОГ, і був потерпілий ОСОБА_10 . У квартирі перебувала ОСОБА_18 .

У потерпілого ОСОБА_11 бачив пошкоджену кисть лівої руки видно було порізи чи поріз, була кров на руці. Де саме були порізи сказати не може та йому медичні працівники повідомили що є колото різана рана на сідниці.

В під`їзді з правої сторони на стіні, як заходити в під`їзд та східцях на першому поверсі були сліди бурого кольору та біля квартири на другому поверсі.

У ножа, якщо він не помиляється, був темна рукоятка, і лезо десь 10 см. ОСОБА_5 агресивно себе поводив. Коли він запитав ОСОБА_5 чи дійсно він наніс тілесні ушкодження потерпілим, він відповів що так, що він захищався, що вони хотіли його бити палицею.

ОСОБА_18 писала більше десятка заяви на ОСОБА_55 , з приводу затоплення квартири, а ОСОБА_26 писала заяви на ОСОБА_18 з приводу викрадення та пошкодження майна.

Коли він надів кайданки, то через невеликий проміжок часу приїхали працівники поліції. Затримували ОСОБА_5 працівники ГРПП і помістили його в службовий автомобіль в спеціально відведене місце. Він тоді вийшов на вулицю і чув, що ОСОБА_40 спілкувався з поліцейськими і говорив, що вони його били палицею, йому потрібна медична допомога. Слідча у цей час з понятими проводила огляд місця події, він показав їй ніж.

Потім він побачив, що до ОСОБА_5 приїхала карета швидкої допомоги, чи це була та сама карета чи це була нова машина, він не може сказати. Хто викликав ШМД для ОСОБА_5 йому невідомо. Він не бачив, яку саме медичну допомогу надавали ОСОБА_5 . На ньому він не бачив тілесних ушкоджень. Коли надівав кайданки, то не бачив, щоб у нього голова була в крові.

Сльозоточивий газ до ОСОБА_5 він не застосовував. Коли він приїхав то, матір ОСОБА_5 говорила, що якісь бандити вибили їм двері.

Допитаний в якості свідка законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 суду показав, що 26.11.2020 біля 21:00 год він був на роботі. Зателефонував син ОСОБА_23 і повідомив що його порізав сусід ОСОБА_5 . Коли він приїхав на місце, то уже була швидка допомога, сину надавали допомогу. Йому син показав, що була пошкоджена була ліва рука на кисті, була кров, а пошкоджену ліву сідницю він бачив у лікарні при перев`язці. Причину нападу син не повідомив. Потім вони підійшли до під`їзду будинку, стояв якийсь невідомий йому чоловік, палицею були підперті вхідні двері у під`їзд. Він сказав, що вони підперли, щоб він не втік, але потрібно щоб хтось стояв позаду будинку біля вікна. Якраз під`їхав автомобіль з двома поліцейськими. Один із них зайшов у під`їзд, а інший підійшов за будинок до балкона з іншої сторони Він чув крики «Відкрийте, поліція» і підійшов за будинок до іншого поліцейського. Потім уже в квартирі він почув шум, чув слова «Лежати», зрозумів, що вони зайшли в хату і його затримали. Він в під`їзд не заходив взагалі, чи вибивали двері, чи їм відчинили самі він не знає. У квартирі було тихо, до того часу поки не зайшла поліція. Потім ОСОБА_5 вивели, посадили у службовий автомобіль. Як його виводили він не бачив. Дільничний ОСОБА_56 був також на місці події і говорив, не зачіпайте його і він потім вийшов із-за будинку і підійшов до службового автомобіля. Бачив тільки силует ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень на ньому не бачив, близько не підходив. Хто ще був на місці події, точно не пам`ятає. Поліцейські говорили, що вони застосовували газовий балончик.

Суд зазначає, що показання допитаних в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення - здобуті у визначений КПК процесуальний спосіб, є послідовними та логічними, узгоджуються між собою, з показами потерпілих і дослідженими письмовими доказам, а тому визнаються судом допустимими, належними та достовірними.

Суттєвих розбіжностей у показаннях щодо основних фактів та обставин, які мають значення для цього кримінального провадження, судом не встановлено.

Розбіжності між даними письмового рапорту свідка ОСОБА_42 в тому, що він бачив ніж у руці ОСОБА_5 та його показами в судовому засіданні про те, що ніж він бачив у рукаві ОСОБА_5 на думку суду є не суттєвими, не ставлять покази даного свідка в тому, що на момент коли він прибув у квартиру обвинуваченого, то останній мав при собі ніж, під сумнів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не робив заяв про те, що допитані потерпілі чи свідки говорять неправду, не називав причини чи мотиви, через які вказані особи його обмовляють, а відтак, вважати такі показання, допитаних свідків неправдивими у суду немає підстав.

Крім показань потерпілих і свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 27.11.2022 о 01:15:33 год. за заявою ОСОБА_57 було внесено відомості до ЄРДР за № 0003649 за попередньою кваліфікацією дій за ч. 4 ст. 296 КК України (а.с.1 т.2);

даними рапорту згідно якого отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 40656 від 26.11.2020 ( а.с.2 т. 2) про те, що 26.11.2020 о 20-12 год. за адресою: АДРЕСА_6 заявниця повідомила, що її сина, якому 16 років вдарили ножом. Заявниця ОСОБА_18 . Результат відпрацювання: прибувши на місце події було затримано та встановлено особу чоловіка, який спричинив тілесні ушкодження ножом неповнолітньому. Ним виявився громадянин ОСОБА_5 , 1978 р.н. Неповнолітнього забрала КШМД. На місце події викликано СОГ;

Під час допиту в судовому засіданні як свідка ОСОБА_18 остання вказала на те, що коли телефонувала у поліцію, то не повідомляла про те, що її сина, якому 16 років вдарили ножом. При цьому допитана як свідок ОСОБА_58 повідомляла, що саме вона викликала поліцію у зв`язку з нанесенням її синові тілесних ушкоджень ножом. Свідок ОСОБА_33 також підтвердив факт виклику поліції ОСОБА_59 . Тому суд вважає, що у рапорті ОСОБА_60 помилку щодо особи заявника і відхиляє доводи сторони захисту в тому, що телефонний дзвінок був зроблений ОСОБА_18 та що інформація, яка міститься у цьому рапорті є недостовірно.

даними рапорту згідно якого отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 40657 від 26.11.2020 про те, що 26.11.2020 о 20-13 год. за адресою: АДРЕСА_4 дитині ОСОБА_61 , якому 16 років, сусід 42 роки наніс удар ножом у ногу та руку, дитина у свідомості. Заявниця ОСОБА_26 ( а.с. 3 ч. 2);

даними рапорту згідно якого отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 40665 від 26.11.2020 про те, що 26.11.2020 о 20-56 год. за адресою: АДРЕСА_7 хвилин заявник: ОСОБА_62 очікує наряд, повідомив, що щойно невідомі розбили вікно заявникові, кинули камінь та нанесли тілесні ушкодження на голові заявникові. Зі слів захищаючись, заявник вдарив по голові сусіда з 2 поверху ножом (один з нападаючих сусід заявника) після втекли в невідомому напрямку (а.с.4 т.2);

даними рапорту згідно якого отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 40674 від 26.11.2020 про те, що 26.11.2020 о 22-19 год. за адресою: АДРЕСА_8 , лікар ОСОБА_63 , потерпілий ОСОБА_11 , Діагноз: різана рана лівої кисті, колото різана рана лівої сідниці, гостра реакція на стрес. Пояснення : порізав ОСОБА_64 , 42 роки , сусід, проживає в АДРЕСА_4 ( а.с. 5 т.2);

даними рапорту старшого ДОП відділення поліції № 1 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_65 від 26.11.2020 ( а.с. 7-8 т. 2) згідно якого: 26.11.2020 близько 20-00 год. на його мобільний телефон зателефонувала черговий Білоцерківського ВП, який повідомив, що в АДРЕСА_5 , сусід наніс тілесні ушкодження ножом ОСОБА_66 та ОСОБА_67 , після чого ним було прийнято рішення здійснити виїзд за вищевказаною адресою, так як даний населений пункт є його територією обслуговування. Доїжджаючи до вищевказаної адреси на узбіччі знаходився автомобіль карети ШМД в якій знаходився неповнолітній ОСОБА_23 , який перебував в емоційному стані та якому медичні працівники надавали медичну допомогу та від якого він дізнався, що ОСОБА_64 наніс останньому колоті рани ножом в область лівої кисті руки та ліву сідницю. Крім цього ОСОБА_23 також повідомив, що останній також наніс тілесні ушкодження ОСОБА_67 . У зв`язку з вище викладеним ним було прийнято рішення про затримання особи порушника ОСОБА_5 внаслідок чого він прийшов за його місцем проживання та побачив, що вхідні двері квартири були привідчиненні, а в квартирі знаходився ОСОБА_64 та його мати ОСОБА_18 . Представившись, показавши своє службове посвідчення він попрохав ОСОБА_5 в якого на той час в руках знаходився ніж вийти з квартири, однак останній в категоричній грубій формі відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції у зв`язку з чим ним було прийнято рішення проникнути до квартири та застосувати прийом рукопашного бою в ході якого йому вдалося вибити з його руки ніж для забезпечення особистої безпеки та інших осіб, що передбачено п. 1 ст. 44 ЗУ «Про Національну поліцію» однак останній продовжував здійснювати опір та мною було прийнято рішення застосувати до нього спеціальні засоби, а саме: кайданки, що передбачено ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію»;

даними заяви ОСОБА_57 від 27.11.2020 ( а.с. 9 т. 2) на ім`я начальника Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, якою вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 26.11.2020 близько 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_9 , наніс ножові поранення її синові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з хуліганських мотивів;

даними заяви ОСОБА_10 від 27.11.2020 ( а.с. 10 т. 2) на ім`я начальника Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, якою він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 26.11.2020 близько 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_5 , наніс йому ножові поранення з хуліганських мотивів;

даними протоколу огляду місця події від 26.11.2020, складеного в с. Чупира у період часу з 23-15 год до 23-30 год. слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_68 у присутності понятих ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , за участю спеціаліста ОСОБА_71 , з використанням фотографування «Саnon». Об`єктом огляду являється під`їзд багатоповерхового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 . Під час огляду виявлено та вилучено: на стіні 1 зразок змиву крові та поміщено до паперового конверту. На стіні над 6 сходинкою 1 зразок змиву крові поміщено до паперового конверту. Між першим та другим поверхом на прольоті 3 зразки змиву крові до паперових конвертів. На другому поверсі на прольоті на підлозі 3 зразки змиву крові поміщено до паперових конвертів. Огляд проводився при штучному освітленні. Протокол прочитаний, записано вірно, від учасників скарг та зауважень не надходило (а.с. 11-13 т. 2);

даними протоколу огляду місця події з ілюстративними таблицями до нього, який складено в період часу з 23-45 год 26.10.2020 до 00-05 год 27.11.2020 слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_68 в присутності понятих ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , за участю спеціаліста ОСОБА_71 та власника (користувача) приміщення ОСОБА_18 , із застосуванням технічних засобів фіксації, а саме: фотоапарату «Cannon» ( а.с 15-26 т. 2). Поведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . У протоколі зафіксована обставновка у квартирі. Під час огляду виявлено: у кімнаті зі столу предмет схожий на ніж вилучено та поміщено до паперового конверту. У кімнаті на підлозі із рушника вилучено 3 зразки змиву крові та поміщені до паперових конвертів. Протокол прочитаний, записано вірно, від учасників скарг та зауважень не надходило.

На ілюстративних таблицях до протоколу ОМП від 26.11.2020 мається оглядове зображення входу до квартири, коридору, кімнат, кухні, пошкодженого вікна, камінця, сходинок на другому поверсі, другого поверху, пошкоджених дверей, детальне зображення ножа, крові на полотенці, плям крові на підлозі, плям крові на стіні та на сходинках.

Огляд квартири було проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_18 від 26.11.2020 на ім`я слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київські області про те, що вона не заперечує, щоб працівники поліції здійснили огляд квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.14 т. 2);

Крім того, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 надано слідчій СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_68 дозвіл на проведення огляду приміщення квартири АДРЕСА_11 , який було проведено у період часу з 23-45 год 26. 11.2020 до 00-05 год. 27.11.2020 ( а.с. 32-35 т.2).

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП від 27.11.2020 ніж з чорною рукояткою, 3 змиви крові, які були відібрані з рушника під час огляду місця події та 9 змивів крові, що були вилучені у під`їзді під час огляду місця події 26.11.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003649 від 27.11.2020 ( а.с. 27 т. 2).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 на ніж із чорною рукояткою, який вилучено в ході огляду місця події в період часу з 23-45 год 26.11.2020 до 00-05 год. 27.11.2020 за адресою: АДРЕСА_4 , накладено арешт із забороною користування ним, зберігання та відчуження ( а.с. 29-31 т. 2).

даними висновку експерта №СЕ-19/111-20/61249-БЛ від 18.12.2020, ( а.с. 195-197 т. 2) за результатами проведення експертизи холодної зброї, про те, що наданий на дослідження ніж до холодної зброї не відноситься, виготовлений заводським способом, виготовлений по типу розкладених ножів, які є різновидом ножів господарсько-побутового призначення;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.11.2020 за участі потерпілого ОСОБА_10 із додатком до нього (диск з відеозаписом) ( а.с. 36-38 т. 2). Особам, які беруть участь у проведенні слідчого експерименту заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: безперервна відеофіксація на камеру марки «Panasonic Full HD». Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_10 відтворив обставини події що відбувалися 26.11.2020 близько 20-00 год., показав як ОСОБА_5 тримаючи в правій руці ніж, завдав удар у лівий бік поясниці та майже відразу був завданий один удар тією ж рукою у праву руку в область ліктьового суглобу.

Із перегляду диску з відеозаписом слідчого експерименту встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 пояснив та відтворив обставини завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 27.11.2020 для проведення виготовлення копії інформації, яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб було залучено інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ( а.с. 39 т. 2) .

Надалі старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області за участю спеціаліста - інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_72 , було виготовлено копії інформації відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб. про що було складено протокол виготовлення копії інформації від 27.11.2020 Протокол підписаний слідчим та інспектором-криміналістом РЛ. Тодосієнко ( а.с. 40 т. 2).

даними висновку експерта № 275 від 01.12.2020 ( а.с. 72 т. 2) за результатами проведеної судово-медичної експертизи про те, що у потерпілого ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження: рани на правому плечі та лівому стегні. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстежуваним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)). Локалізація і характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж дві точки прикладання сили.

даними висновку експерта №855/д від 18.12.2020, ( а.с. 202 т. 2) за результатами проведення судово-медичної експертизи, проте, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_10 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.11.2020;

даними довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня № 2» від 26.11.2020, виданої на ім`я ОСОБА_11 з якої вбачається обставини травмування: зі слів хворого сусід вдарив ножом. Діагноз: колоті рани лівої кисті та лівої сідниці. Біло проведено обробку рани ( а.с. 42 т. 2);

Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 27.11.2020 до участі у досудовому розслідування залучено в якості законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ( а.с. 41 т. 2).

даними висновку експерта № 274 від 01.12.2020, ( а.с. 73-74 т. 2) за результатами проведеної судово-медичної експертизи про те, що у потерпілого ОСОБА_11 знайдені наступні ушкодження: рана на фоні синця на лівій кисті, рана на лівій сідниці. Описані ушкодження заподіяні гострим (гострими) предметами можливо в строк та при обставинах указаних у постанові й обстежуваним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)). Локалізація і характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж дві точки прикладання сили.

27.11.2020 за участі потерпілого ОСОБА_11 , за участю законного представника ОСОБА_12 , спеціаліста ОСОБА_73 , статиста ОСОБА_74 , педагога ОСОБА_75 було проведено слідчий експеримент за результатами якого складено протокол проведення слідчого експерименту із додатком до нього (диск з відеозаписом). Під час слідчого експерименту неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 повідомив про обставини події, що відбувалася 26.11.2020 у вечірній час (точної години не пам`ятає) та показав як ОСОБА_5 тримаючи в лівій руці ніж наніс йому один удар в ліву руку та в ліву сідницю( а.с. 43-46 т. 2).

Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 27.11.2020 для проведення виготовлення копії інформації, яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб було залучено інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ( а.с 47 т.2).

Надалі старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області за участю спеціаліста - інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_72 , було виготовлено копії інформації відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб. про що було складено протокол виготовлення копії інформації від 27.11.2020 Протокол підписаний слідчим та інспектором-криміналістом РЛ. Тодосієнко ( а.с. 48 т.2).

За результатами слідчого експерименту було отримано висновок судово-медичної експертизи № 854/д від 18.12.2020 ( а.с. 201 т. 2) згідно якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_11 дають змогу вважати, що вони не могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.11.2020.

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.12.2020 (додатковий), за участю потерпілого ОСОБА_11 , із додатком до нього (диск з відеозаписом) у яких зафіксовано хід слідчої дії. В ході слідчого експерименту потерпілим уточнено обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Так потерпілий показав, що під час проведення першого слідчого експерименту він був у шоковому, емоційному стані після події, тому невірно повідомив про те, що ніж ОСОБА_5 тримав у лівій руці. Насправді обвинувачений ОСОБА_5 тримав ніж у правій руці. Після цього потерпілий ОСОБА_11 показав як ОСОБА_5 тримаючи в правій руці ніж наніс йому один удар в ліву руку, потім в ліву сідницю ( а.с. 203- 206 т. 2);

Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 18.11.2020 для проведення виготовлення копії інформації, яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб було залучено інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ( а.с 207 т.2).

Надалі старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області за участю спеціаліста - інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_76 було виготовлено копії інформації відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб. про що було складено протокол виготовлення копії інформації від 27.11.2020 Протокол підписаний слідчим та інспектором-криміналістом ОСОБА_77 ( а.с. 208 т.2).

даними висновку експерта №872/д від 23.12.2020, ( а.с. 209-210 т. 2) за результатами проведення судово-медичної експертизи, про те, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_11 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.12.2020;

27.11.2020 від потерпілого ОСОБА_11 слідчим було отримано належний йому одяг, а саме: штани (камуфляж зеленого кольору) та нижню білизну, котра була на ньому 26.11.2002 у момент нападу сусіда, яка з ознаками пошкодження (порізів) та на яких маються сліди його крові, про що було складено протокол отримання предметів від 27.11.2020 ( а.с. 49 т.2);

даними протоколу огляду предметів від 27.11.2020 ( а.с. 50-52 т. 2), складеного старшим слідчим СВ Білоцерківстго ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_78 в службовому кабінеті № 508 відділення поліції № 1 в присутності неповнолітнього ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 об`єктом огляду є чоловічі спортивні штани та чоловіча нижня білизна. Оглядом встановлено, що на чоловічих спортивних штанах камуфляжної розкраски на лівій задній частині мається розріз навколо якого є плями бурого кольору. Оглядом чоловічої нижньої білизни синього кольору з візерунками на лівій нижній стороні виявлено розріз, навколо якого мається слід бурого кольору ззовні схожий на кров. Протокол містить зображення фотографій, предметів, що були предметом огляду. Підписний учасниками огляду та слідчим;

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 27.11.2020 чоловічі спортивні штани та чоловіча нижня білизна, які були отримані в порядку ст. 93 КПК України в ОСОБА_11 визнано речовими доказами у справі ( а.с. 53 т. 2).

даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ( а с. 55-58 т. 2) складеного 27.11.2020 в м. Біла Церква слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_79 про те, що 27.10.2020 о 01-20 год. за адресою: АДРЕСА_12 у присутності захисника ОСОБА_80 , працівника поліції ст. ДОП Білоцерківського ВП ОСОБА_42 , понятих ОСОБА_81 , ОСОБА_82 затримано особу ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Час фактичного затримання 21-00 год. 26.11.2020;

Згідно постанови старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_78 затриманого ОСОБА_5 звільнено з кабінету слідчого 27.11.2020. ОСОБА_5 ознайомився 27.11.2020 о 17-00 год. ( а.с. 66-67 т. 2).

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2020 за участі підозрюваного ОСОБА_5 із додатком до нього (диском із відеозаписом) ( а.с. 76-80). Під час слідчого експерименту обвинувачений відтворив обставини, що мали місце 26.11.2020 близько 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_10 . При цьому пояснив, що у кімнаті квартири де він мешкає розбили скло вікна, внаслідок чого він взяв ножа та вийшов на вулицю та підійшовши до кута будинку він почув, що хтось йому сказав "стій" та із-за гаражного приміщення на відстані близько 25-30 метрів невідома особа кинула в сторону ОСОБА_5 . каміння. Хто це був останньому не відомо так як зі слів останнього освітлення на вулиці відсутнє. Внаслідок того, що ОСОБА_5 побачив, що із-за гаражного приміщення знаходиться інша особа, яка також намагалась кинути каміння в останнього та в ході чого ОСОБА_5 забіг до під`їзду № 2 будинку де він мешкає, де на сходах був зупинений невідомою йому особою, який намагався завдати удари ОСОБА_5 та в ході чого ОСОБА_5 хаотично став махати рукою в якій тримав ніж та через деякий час підійшли ще два невідомі йому чоловіки, один з яких стояв на сходах, що ведуть на другий поверх та який хотів нанести останньому удар та внаслідок чого ОСОБА_5 став бігти за ним та поруч з квартирою АДРЕСА_10 що на 2 поверсі завдав удар у ліву сідницю та ліву руку внаслідок чого невідомий схопив його та намагався скинути зі сходів та в цей момент ОСОБА_5 зауважив, що інша особа завдала удар металевою палицею в потиличну частину його голови після чого як особа яка схопила ОСОБА_5 та яка намагалась його скинути зі сходів його відпустила інші особи також вибігли на вулицю, а ОСОБА_5 пішов до свого помешкання.

Слідчий експеримент за участю обвинуваченого проводився у відстуності його захисника на підставі письмової заяви обвинуваченого ( а.с. 75 т. 2).

Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 28.11.2020 для проведення виготовлення копії інформації, яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб було залучено інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ( а.с. 81 т. 2).

Надалі старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області за участю спеціаліста - інспектора-криміналіста Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_83 було виготовлено копії інформації відеозапису проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , яка міститься на карті пам`яті SD об`ємом 16 Гб, про що було складено протокол виготовлення копії інформації від 27.11.2020 Протокол підписаний слідчим та інспектором-криміналістом ОСОБА_83 ( а.с. 82 т. 2).

28.11.2020 від підозрюваного ОСОБА_5 слдічим було отримано належний йому одяг, а саме: куртку чорного кольору в якій він був одягнений 26.11.2020 під час сутички з його сусідами та на якій маються сліди крові когось із учасників події, про що було складено протокол отримання предметів від 28.11.2020;

даними протоколу огляду предметів від 28.11.2020 ( а.с. 84-86 т. 2) відповідно до якого слідчий в присутності підозрюваного ОСОБА_5 провів огляд отриманої від нього чоловічої куртки спортивного типу із ознаками забруднення, на лівій задній частині якої мається розріз. Біля молнієвої застібки та на вороті лівої сторони маються сліди бурого кольору ззовні схожі на кров. На задній частині куртки, а саме на вороті виявлено сліди бурого кольору схожі на кров. Протокол містить зображення предмету, що був предметом огляду. Підписний учасником огляду та слідчим.

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 28.11.2020 чоловіча куртка спортивного типу визнана речовими доказом у справі ( а.с. 87 т. 2).

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 08.12.2020, у потерпілого ОСОБА_10 , який заявив, що бажає добровільно надати зразки крові для проведення судово-імунологічної експертизи з правої руки було відібрано 5 мілілітрів крові, яку в подальшому було перенесено на бинтову пов`язку. Відібрані зразки було поміщено до паперового конверту на якому були зроблені відповідні написи (а.с. 90-91 т. 2).

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 08.12.2020, у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який заявив, що погоджується добровільно надати зразки крові для проведення судово-імунологічної експертизи з лівої було відібрано 5 мілілітрів крові, яку було перенесено на бинтову пов`язку. Відібрані зразки було поміщено до паперового конверту на якому були зроблені відповідні написи ( а.с. 92-93 т. 2).

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 08.12.2020, у підозрюваного ОСОБА_5 , який заявив, що на даній слідчій дії користуватися адвокатом не бажає, зразки крові надає добровільно для проведення судово-імунологічної експертизи з вени його лівої руки було відібрано 5 мілілітрів крові, яка була перенесена на бинтову повязку. Відібрані зразки було поміщено до паперового конверту на якому були зроблені відповідні написи ( а.с 94-95 т. 2).

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 08.12.2020 біологічні зразки крові відібрані у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_84 та підозрюваного ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні ( а.с. 96 т. 2).

даними висновку експерта №206 від 30.12.2020 ( а.с. 98-101 т. 2) за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, згідно якого на змивах крові, вилучених 26.11.2020 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_10 , в під`їзді № 2, відповідно до яких на ватних тампонах гігієнічних паличок в об:№№1-3, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові по системі АБ0, в об.№№1-3 на ватних тампонах гігієнічних паличок, виявлений антиген А та П. Отже, ця кров могла походити від потерпілого гр. ОСОБА_12 , також не виключається можливість змішування крові в цих об`єктах від потерпілого ОСОБА_12 з потерпілим гр. ОСОБА_10 ;

даними висновку експерта №208 від 30.12.2020, ( а с. 187-189 т. 2) за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, згідно якого на змивах крові, вилучених з підголи 26.11.2020 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_10 , в під`їзді № 2, виявлено кров людини. Вказана кров могла походити від ОСОБА_12 , також не виключається в даних об`єктах можливість домішки крові ОСОБА_10 ;

даними висновку експерта №210 від 30.12.2020, ( а.с. 190- 193 т. 2) за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, згідно якого куртці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_5 в об. № 1-4, виявлено кров людини. При встановлені групової належності крові по системі АВ0, в об № 1-3 на куртці виявлено антигени А та Н, що вказує що кров могла походити від потерпілого ОСОБА_12 та не виключається можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_10 .. В об № 4 на куртці при встановлені групової належності крові по системі АВ0 виявлені антигени В та Н, що вказує на те, що вказана кров могла походити від підозрюваного ОСОБА_5 . Також не виключається в даному об`єкті можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_10 .

Суд констатує, що проведенні у кримінальному провадженні висновки судових експертиз складені судовими експертами, які були попереджені про кримінальну відповідальність ст. 384, 385 КК України. Зазначені висновки експертів не викликають сумнівів щодо достовірності їх результатів, тому суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено. Під час проведення експертиз були додержані всі вимоги закону, дотримані права учасників процесу, а самі висновки експертів достатньо мотивовані.

Проаналізувавши зміст висновків експерта та співставивши їх із фактичними даними, що містяться в інших доказах, суд дійшов висновку про їх належність і допустимість та достовірність їх результатів.

Суд відхиляє як доказ сторони обвинувачення - довідку КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», № 1729 від 27.11.2020, згідно якої за результатами огляду ОСОБА_5 черговим травматологом о 02:35 год 27.11.2020 видимих травматичних ушкоджень опроно-рухового апарату не виявлено; на момент огляду ургентної та планової госпіталізації не потребує ( а.с. 61 т. 2), оскільки дані які вона містить суперечать іншим доказам сторони обвинувачення, а саме протоколу огляду предмету куртки спортивного типу, що належить обвинуваченому ( а.с. 84-86 т. 2) на задній частині якої, а саме на вороті виявлено сліди бурого кольору схожі на кров та даним висновку експерта №210 від 30.12.2020 ( а.с. 190- 193 т. 2) в тому, що в об`єкті № 4 (на спинці куртки у верхній частині по середині, з переходом на воріт виявлена преривчаста пляма бурого кольору невизначеної форми з нечіткоми контурами, розміром 18.0х29.0 см. Пляма позначена об.№4) на куртці при встановлені групової належності крові по системі АВ0 виявлені антигени В та Н, що вказує на те, що вказана кров могла походити від підозрюваного ОСОБА_5 .

Також судом були досліджені процесуальні документи, надані прокурором: повідомлення про підозру ОСОБА_85 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України ( а.с. 62- 64 т. 2); заяву обвинуваченого ОСОБА_5 від 27.11.2020 про відмову від проведення слідчого експерименту за його участю ( а.с. 65 т. 2); повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 31.12.2020 ( а.с. 2-4 т. 3). Вказані процесуальні документи не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, тому судом не надається оцінка щодо їх належності, допустимості та достовірності.

У судовому засіданні стороною захисту було заявлено клопотання про дослідження речового доказу, а саме ножа.

Однак дослідити в судовому засіданні речовий доказ не представилось можливим, оскільки стороною обвинувачення надано повідомлення з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 21.03.2023 № 8312/109/1100/2023 про те, що станом на 20.03.2023 речових доказів по матеріалам кримінального провадження № 0003649 від 27.11.2020 не виявлено.

На переконання суду, сама по собі відсутність у кримінальному провадженні речового доказу не спростовує інших досліджених судом доказів: показання потерпілих, показання свідків та письмові докази, які у своїй сукупності вказують на винуватість обвинуваченого.

Сторона захисту в судовому засіданні стверджувала про те, що стороною обвинувачення не доведено, що саме вилученим у ОСОБА_5 ножом були завдані тілесні ушкодження потерпілим, оскільки на ньому стороною обвинувачення не було зафіксовано слідів крові.

Суд з такою позицією захисту не погоджується, оскільки із показів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_41 вбачається, що вони бачили у руках ОСОБА_5 . ніж; обвинувачений ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_18 вказують на те, що ОСОБА_5 , виходячи з вкартири взяв із собою ножа, який 26.11.2020 був вилучений із їх квартири під час огляду місця події. В силу того, що потерпілим були нанесені незначні тілесні ушкодження через верхній одяг, то цілком природнім є те, що на ножі не залишилося слідів крові.

Захисник обвинуваченого просив визнати недопустимими протоколи огляду місця події посилаючись на те, що понятим при проведенні огляду був батько потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_86 .

Суд відхиляє доводи сторони захисту з огляду на таке.

Згідно з приписами ч. 7 ст. 223 КПК слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Тобто понятий - це особа, яку запрошують слідчий або прокурор бути присутніми при проведенні обшуку, виїмки, огляду, пред`явленні осіб, трупа і предметів для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, освідування особи, відтворенні обстановки і обставин події (слідчий експеримент), або інших процесуальних діях. Ця фізична особа своїм підписом засвідчує відповідність записів у процесуальних документах виконаним діям і має бути особисто не заінтересована у результатах проведених дій, тобто не мати власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні.

Однак сторона захисту не вказувала на жоден доказ, чи принаймі аргумент, який би свідчив про будь-яку заінтересованість родичів його потерпілого в результатах огляду місця події.

Крім того, жоден із учасників судового розгляду (обвинувачений, захисник, прокурор, потерпілі) не заперечували достовірності інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця події, та не вказували на невідповідність даних, викладених у цьому документі, тим, що були зафіксовані під час проведення цієї слідчої дії.

Крім того захисник просив визнати протоколи огляду місця події недопустимими у зв`язку з тим, що згідно протоколу присутнім не роз`яснено і не повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, достовірно не зазначено інформації щодо технічного засобу, яким здійснювалося фіксування слідчої дії, ані конкретно носій інформації на якому буде зберігатися вказана інформація. Кожен аркуш протоколу не підписаний спеціалістом. Не вказано нумерацію конвертів, до яких було поміщено вилучене. Також сторона захисту вказувала на те, що додатки до протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порушення ч. 3 ст. 105 КПК України належним чином не оформлені, а саме конверти, у яких містяться диски, герметично не запаковані, прикріплені до аркушу паперу А4 за допомогою скобів степлера, не підписані всіма учасниками слідчої дії, зокрема спеціалістом; у протоколі залучення спеціалістів, не вказано прізвище спеціаліста, який залучається. З огляду на виявлені недоліки захисник просить визнати вказані докази недопустими.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вимоги допустимості доказу стосуються: належного процесуального джерела; належного суб`єкта отримання доказу; законності процесуальної форми збирання і закріплення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Суд звертає увагу, що відповідно до практики Верховного Суду не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відповідно до частини 2 статті 104 КПК вступна частина протоколу повинна містити відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Згідно з частиною 2 статті 106 КПК до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Суд констатує, що під час оформлення проведених слідчих дій, слідчим були допущені вказані стороною захисту процесуальні недоліки.

При цьому, на переконання суду вказані стороною захисту порушення є неістотними порушеннями кримінального процесуального закону. Такі процедурні недоліки не ставлять під сумнів походження вказаних доказів, жодним чином не призвели/не вплинули до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав обвинуваченого чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права, а відтак не тягнуть за собою визнання такого доказу недопустимим. Достовірність (відповідність інформації, отримуваної із доказу, дійсності) зафіксованої у протоколах огляду місця події, фототаблицях, дисках з відеозаписами сумнівів у суду не викликає.

З огляду на наявність зазначених обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слідчі (розшукові) дії огляд місця події, слідчі експерименти та процесуальна фіксація (оформлення) їх ходу і результатів, які відображені у відповідних протоколах були проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, тому вказані докази визнаються судом належним, допустимим та достовірним.

Таким чином, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що зібрані у справі докази, на переконання суду є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, належності та допустимості та у своїй сукупності в достатній мірі переконливо підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Сукупність обставин цієї справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що передбачене ч. 2 ст. 125 КК України кримінальне правопорушення стосовно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинив обвинувачений і він є винуватим у його вчиненні.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена поза розумним сумнівом.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні була допитана свідок захисту ОСОБА_18 , яка суду показала, що все почалося з розбитого вікна. ЇЇ син обвинувачений ОСОБА_5 спав у своїй кімнаті, а вона була у другій кімнаті займалася своїми справами. Було ввімкнене світло і зашторене вікно. У вікно, яке поділене на три частини, кидали цементну плитку, одна плитка впала на підвіконня, а дві інші під стіл. Вона виглянула у вікно, нічого не побачила, було темно. Вона відразу зателефонувала у поліцію на місцевий номер , а не на 102, та повідомила, що розбили вікно. Їй сказали, що поліція скоро приїде. Вона розбудила сина, який годину як спав, та повідомила, що хтось розбив вікно. Він прокинувся одягнувся курточку та вийшов на двір подивитися хто розбив вікно, а вона почала осколки прибирати. Потім вона у дворі почула чужі голоси. Вона тільки відчинила двері квартири, щоб вийти подивитись, як у під`їзд забігає син і каже: « ОСОБА_87 , їх там троє». І тільки він це сказав, як у під`їзд забігло троє, і прижали його до стіни біля самої першої сходинки, біля самих дверей у під`їзді і почали його бити по чому попало, в основному по голові. Вона прикрила двері, на замок не закривала, і почала телефонувати в поліцію на «102» і повідомила, що на її сина напали троє злочинців у під`їзді, вбивають. Після цього вона чула, що бійка відбувалася уже у них під дверима, вона чула пупіт ніг і звуки ударів. Вважає, що вони хотіли забігти у квартиру і в них в квартирі вчинити бійку, але в хату вони не зайшли. Потім вона почула, що все затихло і відкрила двері квартири, які не були закриті на замок та побачила, що її син та неповнолітній ОСОБА_11 знаходиться на сходовому майданчику між першим та другим поверхом, а двоє піднімаються до них, це ОСОБА_10 , який під рукою, під курткою, тримав стальний залізний предмет із округленим набалдашником. Кінець палиці вона не бачила. За ОСОБА_10 ішов його товариш ОСОБА_88 . У цей час її син стояв до них задом і ОСОБА_10 цією залізною палицею вдарив його по голові у задню частину, в потилицю. Після цього ОСОБА_5 розвернувся до них лицем, і вони побачили у нього ніж, то ОСОБА_89 почав тікати першим, за ним ОСОБА_11 а потім ОСОБА_10 . Кров з голови сина пішла на сорочку і курточку, яка була розірвана. Син сказав, що курточку розірвав ОСОБА_11 . Син почав телефонувати в поліцію і сказав, що на нього напали троє, у них стальна залізяка, і сказав, що він ранений та ще двоє ранених, щоб вони приїжджали швидше і викликали швидку допомогу. Він ніж поклав на стіл. На ножі не було крові. До рани на голові приклав рушник і вони чекали поліцію.

Їй син повідомив, що він не знав на той момент хто його б`є і за що. ІІ син живе і працює в м. Києві, в село приїздить навідуватись на вихідні дуже рідко один раз чи два рази на місяць. Ці сусіди вселилися недавно, їх син в обличчя не знав і не бачив.

Через 10-15 хвилин у них в квартиру почали вибивати двері. Вона запитала хто такий і батько потерпілого ОСОБА_86 , якого вона впізнала по голосу, відповідає «поліція, відчиняй». Перш ніж відчинити двері вона подивилась у вічко в дверях та побачила його батька, а поруч стоїть ОСОБА_10 і на руках тримає сталеву залізяку і ногами гатять у двері, а за ними стоїть цілий гурт і в цей час вона подумала, що вони прийшли їх убивати. Вони «гатили» у двері до тих пір, поки не приїхала поліція. Потім тихіший голос каже: «Поліція». Вона сказала, якщо ви поліція, то підійдіть до вікна, щоб вона побачила, тому що вона не чула сирени, і не вірила, що то поліція. Вони мовчали. Вона подивилась у вічко і побачила що під дверима ОСОБА_19 не було, а ще більше людей стоїть, які продовжували вибивати двері у їх квартиру. Далі поліція вибила двері і вона побачила дільничного ОСОБА_90 . Він добре знав їх мобільні телефони, але не зателефонував їм. А поряд з ним стояв його напарник, вони були у білих масках, у цивільному одязі. Вони хапають під руки сина і прямо на порозі ОСОБА_56 забризкує синові балончиком очі. Потім за руки його заводять у кімнату по коридору, кидають на підлогу лицем, рушник злетів з його голови. На її запитання ОСОБА_56 відповів що це за те, що її син порізав двох сусідів. Син кричить що на нього напали троє злочинців, щоб вони йшли їх ловити. Вони забрали із рук сина ніж, який він приготував для захисту, коли у квартиру ломалися, відразу наділи кайданки, піднімають і виводять з квартири, і посадили у поліцейський автомобіль у клітку, з кайданками. Це було десь о 20:40 год, і він сидів до 00:05 год, поки вони не оформили все та повезли його.

Вона не бачила, щоб її син наносив удари потерпілому. ЇЇ син захищався від нападників. Коли він виходив з квартири, то була ніч, тому для самозахисту він взяв з собою ніж, невеликий, середнього розміру. Цей ніж використовували для побутових цілей.

Освітлення в під`їзді було достатнє, щоб побачити, що її синові наносили стусани. Двері квартири не були закриті на замок, вони були прикриті. Син побіг на другий поверх, а не в квартиру, тому що він не хотів, щоб бійка розгорталась у квартирі. Як тільки нападники почали наносити удари синові, вона відразу закрила двері і побігла викликати поліцію. Ударів вона не рахувала, скільки її синові було нанесено ударів сказати не може. Коли її син стояв спиною до сходів, а ОСОБА_11 стояв напроти нього і вони боролися, ОСОБА_10 підійшов і наніс оди удар залізною палицею із заокругленням на кінці, по голові її синові. Син розвернувся, вони побачили у його правій руці ножа і почали тікати. У під`їзді одна лампочка на другому поверсі, але на перший поверх від неї теж добре освітлення і видно, що ОСОБА_10 ніс залізну палицю. У під`їзді було чути тільки звук ударів, і тупіт ніг, бійка проходила мовчки, беззвучно.

В ході судового розгляду обвинувачений стверджував про те, що він захищався від нападу потерпілих і свідка ОСОБА_41 , а тому умислу на заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень не мав.

Суд зазначає, що така версія обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому розцінює такі показання обвинуваченого як спосіб захисту, спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються послідовними, узгодженими між собою показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та ОСОБА_12 , а також сукупністю досліджених письмових доказів.

Суд зазначає, що за змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечних посягань шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Так, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Стан необхідної оборони виникає не тільки в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. У разі з`ясування наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних під час нападу знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Так, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що на нього напали троє чоловік і почали всі троє наносити удари в голову, в шість рук. У одного із них була металева залізна палиця. Йому наносили удари біля п`яти хвилин. Він нанесені йому удари не рахував, не може сказати скільки було йому нанесено ударів. Вони штовхали його і намагалися нанести удари залізною палицею.

Далі на уточнюючі запитання обвинувачений відповів, що на першому поверсі троє нападників намагалися нанести йому удари руками по голові, але він підняв руки над головою і так стояв хвилин 5 з ножом у правій руці, намагаючись в цей час відходити, тому нападники йому не змогли нанести тілесних ушкоджень. Під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 він пояснював, що троє осіб, які забігли у під`їзд до нього замахувалися руками та хотіли завдати йому удар. Про те, що вказані особи наносили йому удари він не повідомляв.

Свідок сторони захисту матір обвинуваченого ОСОБА_18 під час допиту показала, що троє осіб забігло у під`їзд, прижали сина до стіни і почали його бити по чому попало, в основному по голові. На уточнююче запитання відповіла, що як тільки нападники почали наносити удари синові, вона відразу закрила двері і побігла викликати поліцію. Ударів вона не рахувала, скільки її синові було нанесено ударів сказати не може. При цьому свідок стверджує про те, що потерпілий ОСОБА_10 завдав її синові один удар по голові залізною палицею у той момент, коли його тримав потерпілий ОСОБА_11 .

Таким чином, під час допиту обвинувачений декілька разів змінював покази, спочатку говорив, що його били по голові 5 хвилин, потім що нападники намагалися йому нанести удари по голові, але не змогли нанести тому що він у цей час стояв, піднявши руки над головою з ножем, а пізніше - що його почали штовхати ОСОБА_11 і ОСОБА_10 руками і тілом у груди, а ударів не наносили. Ні обвинувачений, ні свідок сторони захисту, не змогли повідомити скільки ударів у голову було завдано обвинуваченому, до того, як він наніс тілесні ушкодження потерпілим. За викладеного показання обвинуваченого і свідка захисту у цій частині розцінюються судом крититчно, оскільки останні не узгоджуються з жодними іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Стверджуючи про те, що потерпілі самостійно натикалися на ніж, коли завдавали йому удари по голові, обвинувачений не зміг надати розумне пояснення тому, яким чином потерпілі отримали пошкодження сідниці і стегна. При цьому він не заперечує того, що вказані тілесні ушкодження отримані потерпілими саме під час події, що мала місце 26.11.2020.

Отже, доказів застосування потерпілими щодо обвинуваченого дій, які б свідчили про реальне посягання на його життя чи здоров`я, внаслідок яких ОСОБА_5 , у момент нанесення тілесних ушкоджень, перебував у стані необхідної оборони, що в свою чергу могло викликати у останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілим, матеріали кримінального провадження не містять, і таких доказів не здобуто під час судового розгляду кримінального провадження. Із показів свідка ОСОБА_18 слідує, що потерпілим ОСОБА_10 був нанесений удар в голову обвинуваченого після того, як обвинувачений завдав тілесних ушкоджень обом потерпілим, а не до того.

Рапорт поліцейського від 30.11.2020 відповідно до якого якого отримано заяву від лікаря Косуха та зареєстровано в ЄО за № 41063 про те, що 30.11.2020 о 12-14 год. за адресою: АДРЕСА_13 , за резултатами огляду ОСОБА_5 , встановлений діагноз: поверхнева травма голови(а.с.6 т. 2), суд відхиляє як доказ отримання ОСОБА_5 вказаних тілесних ушкоджень під час події, яка мала місце 26.11.2020, оскільки до медичного закладу ОСОБА_5 звернувся тільки через чотири дні після події, тому виникають обгрунтовані сумніви з приводу того, що такі тілесні ушкодженя були ним отримані саме 26.11.2020 внаслідок дій потерпілих.

Крім того, відповідно до постанови в.о. дізнавача Білоцерківського ВП ГУ НП про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 (а.с. 9-11 т.3) порушене за фактом нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001247 від 28.11.2017 закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Із вказаною постановою обвинувачений ОСОБА_5 погодився, в установленому законом порядку її не оскаржував.

Суд зввертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 із самого початку був забезпечений захисником, що підтверджується протоколом роз`яснення права на захист від 27.11.2020 та постановою слідчого від 27.11.2020 про залучення захисника із Центру надання безоплатної правової допомоги ( а.с. 68-69 т. 2). Тобто, право обвинуваченого на захист жодним чином не було порушене, а відтак суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_7 про те, що факт нанесення обвинуваченому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не був належним чином зафіксований через неналежне виконання професійних обов`язків попереднім захисником обвинуваченого.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 діяв з невизначеним умислом, тобто бажав настання шкідливих наслідків для потерпілих, однак не мав чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Тому він повинен нести відповідальність за фактично заподіяне тілесне ушкодження.

З огляду на зазначене суд відхиляє показання обвинуваченого та свідка сторони захисту ОСОБА_18 щодо його невинуватості.

Мотиви зміни обвинувачення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 26.11.2020 близько 20:00 год, перебуваючи поруч з під`їздом АДРЕСА_3 помітив потерпілого ОСОБА_10 , який являється сусідом останнього, та на адресу якого безпричинно став висловлюватись нецензурною лайкою, після чого кинувши у нього цеглину від якої потерпілий ОСОБА_10 зміг ухилитись, побіг до вище зазначеного під`їзду.

У подальшому потерпілий ОСОБА_10 попрямував у напрямку місця свого проживання до цього ж під`їзду, відчинивши двері якого помітив на східцях першого поверху під`їзду АДРЕСА_3 ОСОБА_5 , де останній безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та ігноруючи існуючі у суспільстві норми правил поведінки, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність свого діяння та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, своєю правою рукою в якій тримав ніж господарсько - побутового призначення, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, завдав удар в ліве стегно потерпілого ОСОБА_10 та після чого наніс аналогічний удар в праве плече останнього, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани на правому плечі та лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

У подальшому ОСОБА_5 доводячи до кінця свій злочинний намір, і спрямований на вчинення хуліганських дій, піднявся на східцевий майданчик 2 поверху вказаного під`їзду, де помітивши неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який внаслідок вище описаних подій намагався відчинити вхідні двері квартири АДРЕСА_14 , в якій він проживає, наніс ОСОБА_11 заздалегідь пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень ножом, який тримав в своїй лівій руці, один удав в кисть лівої руки та один удар у ліву сідницю, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 тілесні погодження у вигляді рани у формі синця на лівій кисті та рану на лівій сідниці, по відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день).

Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо вони вчинені із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У п. 88 Постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі 288/1158/16-к висловлена позиція про те, що звернення потерпілого до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що надає суду право за результатами судового розгляду кримінального провадження, розпочатого за процедурою публічного обвинувачення, ухвалити відповідно до встановлених частиною третьою статті 337 КПК меж судового розгляду обвинувальний вирок з перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від позиції потерпілого щодо зміни його правової оцінки.

Суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 , що викладена в обвинувальному акті за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме те, що ОСОБА_5 завдавав тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_91 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті норми моралі та ігноруючи існуючі у суспільстві норми правил поведінки, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність свого діяння та відкрито протиставляючи свою грубу поведінку громадському порядку, заздалегідь пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень ножом господарсько - побутового призначення, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд зазначає, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

У постанові від 03.07.2019 (справа № 288/1158/16-к) Верховний Суд дійшов таких висновків: «Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.»

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувченого ОСОБА_5 , ненесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим було зумовлено неприязними відносинами між ними, що виникли через переконання обвинуваченого в тому, що останні розбили вікно у його квартирі.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка виникла раптово через розбите скло, прагненням помститися їм, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки чи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб.

Дії ОСОБА_5 вчинені на грунті виниклих неприязних відносин, що зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілих і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки кримінального правопорушення проти здоров`я особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за частиною другою статті 125 КК

Крім того, допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_92 показала, що під час подій, що мали місце 26.11.2020 близько 20:00 год., вона перебувала за своїм місцем проживання, та будь-який звуків, схожих на буйство, бешкетування, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, вона не чула. У під`їзді вона чула лише шум, наче хтось по сходах бігав зверху в низ. Вона з квартири не виходила. У той вечір бачила, що стояли поліцейські автомобілі, і до неї у двері подзвонив слідчий. На другий день в низу на першому поверсі стінах, зліва як спускатися, вона бачила кров.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_93 , свідки ОСОБА_18 , та ОСОБА_33 повідомили про те, що під час події, що мала місце 26.11.2020 близько 20:00 год.. окрім зазначених осіб на місці події нікого не було, спокій громадян, в тому числі і сусідів не було порушено. Із показань потерпілих та свідків встановлено, що сутичка відбувалася майже беззвучно.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 грубого порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідністю з п. 23 Пленуму ВС України "Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму ВС України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" від 29.06.1990 № 5, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Отже, на переконання суду, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається неконкретизований умисел на настання будь-яких наслідків, які могли настати від завдання тілесних ушкоджень потерпілим. Кримінальна відповідальність за вчинення дії, в такому випадку настає за наслідками, що фактично настали. Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілим заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)).

Таким чином надані прокурором докази, які повністю підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Мотиви призначення покарання, звільнення від покарання.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно зі ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло: три роки- у разі вчинення кримінального проступку, за який передбаченого покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

За вимогами ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як убачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Аналогічна позиція Верховного Суду міститься у постанові від 19.03.2024 (справа № 756/3924/20).

Ураховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, минуло три роки, при цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, він підлягає звільненню від покарання без визначення його виду і розміру на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом стосовно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 арешт на ніж із чорною рукояткою, який вилучено в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , слід скасувати з метою вирішення питання про долю речового доказу.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, а саме: нескладний ніж загальною довжиною 270 мм, який згідно квитанції № 1290/2020 переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили слід знищити; 3 змиви крові, які були відібрані з рушника під час огляду місця події та 9 змивів крові, що були вилучені у під`їзді під час огляду місця події 26.11.2020, які згідно китанції № 6/2021 від 05.01.2021 передані на відповідальне зберігання до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили слід знищити; чоловічі спортивні штани та чоловіча нижня білизна, які були отримані в порядку ст. 93 КПК України в ОСОБА_11 та згідно квитанції № 7/2021 від 05.01.2021 передані на відповідальне збергіання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили слід повернути потерпілому ОСОБА_11 ; чоловічу куртку спортивного типу, яка отримана слідчим від обвинуваченого ОСОБА_5 та згідно квитанції № 8/2021 від 05.01.2021 передана на зберігання в камеру схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили слід повернути її власнику ОСОБА_5 ; біологічні зразки крові відібрані у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 , які згідно квитанції № 9/2021 від 05.01.2021 передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили слід знищити.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 18.12.2020 № СЕ-19/111-20/61249-БЛ, вартість проведеної судової експертизи холодної зброї становить 1307.60 грн (т.1 а.с.194 т 3).

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 1 307.60 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цивільний позов у справі не заявлений

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи розмірі 1 307.60 грн. (одну тисячу триста сім гривень 60 коп.).

Речові докази по справі:

нескладний ніж загальною довжиною 270 мм, який згідно квитанції № 1290/2020 переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити;

3 змиви крові, які були відібрані з рушника під час огляду місця події та 9 змивів крові, що були вилучені у під`їзді під час огляду місця події 26.11.2020, які згідно китанції № 6/2021 від 05.01.2021, передані на відповідальне зберігання до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити;

біологічні зразки крові відібрані у потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 , які згідно квитанції № 9/2021 від 05.01.2021 передані на зберігання в камеру схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили знищити;

чоловічі спортивні штани та чоловіча нижня білизна, які були отримані в порядку ст. 93 КПК України в ОСОБА_11 , та згідно квитанції № 7/2021 від 05.01.2021 передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_94 ;

чоловічу куртка спортивного типу, яка отримана слідчим від обвинуваченого ОСОБА_5 , та згідно квитанції № 8/2021 від 05.01.2021 передана на зберігання в камеру схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили повернути її власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_95