Справа № 169/98/24
Провадження № 1-кп/169/27/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю:

Секретаря ОСОБА_2 ,

Прокурора ОСОБА_3 ,

Обвинуваченої ОСОБА_4 ,

Захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

Потерпілого ОСОБА_6 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Турійськ клопотання представника законного володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001590 від 09.11.2023 року,

Встановив:

В провадженні судді Турійського районного суду Волинської області ОСОБА_1 перебуває обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № № 0001590 від 09.11.2023 року.

На адресу суду надійшло клопотання від представника законного володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України. В обґрунтування клопотання зазначає, що на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 року накладено арешт на транспортний засіб BMW, моделі 530D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору. На даний час відпала потреба у арешті зазначеного майна, оскільки справа перебуває на розгляді в суді, крім того ОСОБА_6 з 03.11.2023 року позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Вважають, що на даний час відсутні критерії, які допускають арешт майна.

В судовому потерпілий ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник законного володільця майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання про скасування арешту на майно.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти клопотання про скасування арешту майна.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали обвинувального акту, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області накладено арешт на транспортний засіб BMW, моделі 530D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , чорного кольору. Правова підстава арешту майна забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Відповідно до ч.1ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Європейський суд з прав людини встановлює, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Судом встановлено, що у клопотанні власником майна не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, як того вимагають положення п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України. Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене та позицію учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання законного володільця майна про скасування арешту задоволенню не піддягає.

Керуючись ст.ст. 22, 174, 309 КПК України, суд

Постановив:

В задоволенні клопотання представника законного володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001590 від 09.11.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1