ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3133/24 Справа № 216/6198/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

01.10.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2024р. у кримінальному провадженні № 70002232 від 29.07.2015р., якою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , до затримання мешкав в АДРЕСА_2 , утримується на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024р. включно

за участю захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому за ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України

ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду не можна вимірювати виключно суворістю ймовірного покарання. обвинувачений наголошував, що не має наміру переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню;

- наголошує, що сторона захисту прохала дати можливість обвинуваченому виконувати обов`язки військовослужбовця, продовжити проходити військову службу, застосувавши більш м`який запобіжний захід;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити для можливості проходження ним військової служби.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, позицію прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги буз задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 408 КК України, а саме у викраденні військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та за ч. 3 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто на момент вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують.

На переконання суду першої інстанції обвинувачений, усвідомлюючи вчинене та побоюючись суворого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини, обвинувачений може переховуватись від суду. При цьому суд першої інстанції, обвинувачений є розлученим, за місцем реєстрації не проживає, протягом 9-ти років перебував у розшуку, переховуючись за кордоном, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Як вважав суд першої інстанції, наведені обставини перешкоджатимуть дотриманню розумних строків здійснення кримінального провадження та явки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Перебуваючи на свободі, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які викривають його у вчиненні вказаних злочинів, шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показань на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні. Також на думку суду першої інстанції, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та не має законних джерел заробітку, а, отже його подальше перебування на волі може призвести до вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує характер обвинувачення ОСОБА_7 у вчинених двох умисних, особливо тяжких, корисних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який будучи військовослужбовцем за контрактом, вчинив два кримінальні правопорушення, перебував тривалий час у розшуку, не працює, не одружений, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також, судом апеляційної інстанції враховано наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є обґрунтованими та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність будь-яких стримуючих факторів для забезпечення належної, законної процесуальної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ризик переховування обвинуваченого від суду не можна вимірювати виключно суворістю ймовірного покарання, обвинувачений наголошував, що не має наміру переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню, та що сторона захисту прохала дати можливість обвинуваченому виконувати обов`язки військовослужбовця, продовжити проходити військову службу, застосувавши більш м`який запобіжний захід, є неспроможними за таких підстав.

Саме ризики переховування обвинуваченого від суду, є найбільш істотним чинником для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При оцінці ризиків переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Доводи, що сторона захисту прохала дати можливість обвинуваченому виконувати обов`язки військовослужбовця, продовжити проходити військову службу, застосувавши більш м`який запобіжний захід, також не мають під собою підґрунтя, оскільки саме вчинення військового злочину пов`язаного з уникненням військової служби, та тривале перебування у розшуку беззаперечно спростовують вказані наміри обвинуваченого.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2024р., якою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2024р., якою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 408, ч. 3 ст. 410 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.11.2024р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: