ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3073/24 Справа № 202/7631/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №00009232 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорськ Донецької області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 114-2 КК України, як поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022 та строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022. Законом «про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №7664» від 17 серпня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Законом України «про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №757/2022» від 16 листопада 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 «про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні № 58/2023» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8T (M1908C3XG)», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 під псевдонімом « ОСОБА_9 » в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_10 », поширив останньому інформацію про місця розташування підрозділів ЗС України, а саме: 01.03.2023 о 16 год. 01 хв. про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території ЗОШ № 1 за адресою: АДРЕСА_2 ; 01.03.2023 о 16 год. 02 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ - станції юних техніків (колишня ЗОШ № 4) за адресою: АДРЕСА_3 ; 01.03.2023 о 16 год. 03 хв. про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа) за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване поширення інформації про місця розташування ЗСУ, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8T (M1908C3XG)», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram» зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 під псевдонімом « ОСОБА_9 » в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_11 Я люблю Краматорск», поширив останньому інформацію про місця розташування підрозділів ЗС України, а саме: 06.03.2023 о 09 год. 50 хв. та о 09 год. 51 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа) за адресою: АДРЕСА_4 ; 06.03.2023 о 09 год. 50 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ- станції юних техніків (колишня ЗОШ № 4) за адресою: АДРЕСА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що суд не надав належної оцінки тому, що обвинувачений частково визнав свою вину, раніше не судимий, в минулому працівник правоохоронних органів, одружений, має сталі сімейні зв`язки, має на утриманні перестарілу матір 1939 року народження. Зробив для себе певні висновки,

Крім того, захисник звертає увагу на те, ОСОБА_12 , вже було засуджено за вчинення злочину за аналогічних обставин з поширення цієї інформації Жигуліну за епізодами від 01.03.2023 року.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили вирок змінити в частині призначення покарання ОСОБА_7 застосувавши до нього положення ст. 75 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про, що фактично ОСОБА_13 було засуджено за ч. 2 ст.114-2 КК України за епізодами від 01.03.2023, за які вже було засуджено іншу ообу, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 2 КК України і ст. 19 КПК України установлюють заборону двічі притягувати особу до кримінальної відповідальності за одне і те правопорушення: «Ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він виправданий або засуджений на підставі вироку суду, який набрав законної сили». Частиною 2 ст. 19 КПК України передбачено, що кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили.

Принцип non bis in idem («двічі за одне й те саме не карають») передбачений ст. 61 Конституції України та ч. 1 ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 114 КК України, зокрема за те, що він діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8T (M1908C3XG)», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , використовуючи акаунт мобільного додатку «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 під псевдонімом « ОСОБА_9 » в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_10 », поширив останньому інформацію про місця розташування підрозділів ЗС України, зокрема, 01.03.2023 о 16 год. 02 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ - станції юних техніків (колишня ЗОШ № 4) за адресою: АДРЕСА_3 ; 01.03.2023 о 16 год. 03 хв. про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа) за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з цим, апеляційним судом було досліджено вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2023, ухвалений стосовно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 114-2 КК України (справа №202/14892/23).

Вказаним вироком ОСОБА_12 визнано винуватим в тому, що він використовуючи акаунт в соціальному месенджері «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_10 », що зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_9 », поширив останньому інформацію про місця розташування підрозділів ЗС України, а саме 01.03.2023 року о 16 год. 01 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ- станція юних техніків, за адресою: АДРЕСА_3 ; 01.03.2023 року о 16 год. 01 хв. про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа), за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, з дослідженого судом апеляційної інстанції протоколу огляду мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8T (M1908C3XG)», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 від 09 березня 2023 року, який належить обвинуваченому ОСОБА_7 видно, що 01.03.2023 о 16 год. 02 хв. та о 16 год. 03 хв обвинувачений не поширював в особистій переписці з користувачем додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_10 », інформацію про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ- станція юних техніків (колишня ЗОШ № 4), за адресою: АДРЕСА_3 , та про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа), за адресою: АДРЕСА_4 , а фактично у відповідь на повідомлення користувача додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_10 », задав уточнюючі запитання.

При цьому, як встановлено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2023 користувача додатку «Telegram», що зареєстрований під псевдонімом « ОСОБА_10 » є ОСОБА_12 .

З огляду на викладене апеляційним судом встановлено, що фактично оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України за епізодами від 01.03.2023 о 16.02 годині та 16.02 годині за поширення інформації про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ- станція юних техніків (колишня ЗОШ № 4), за адресою: АДРЕСА_3 , та про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа), за адресою: АДРЕСА_4 , яку вже було поширено ОСОБА_12 . ОСОБА_7 о 16.01 годині та 16.02 годині відповідно, й за що ОСОБА_12 було засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023, який набрав законної сили.

Отже враховуючи те, що за епізодами від 01.03.2023 о 16.02 та 16.03 годині, які інкриміновані ОСОБА_7 за поширення інкримінованої йому інформації, вже було засуджено ОСОБА_12 , який поширив цюж саму інформацію ОСОБА_7 на одну хивлину раніше, то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 61 Конституції України і ст. 19 КК України принцип заборони двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення та відповідно до приписів ч. 2 ст. 404 КПК України, посилання в вироку суду на вчинення обвинуваченим 01.03.2023 о 16.02 та 16.02.2023 поширення інформації про місце розташування військовослужбовців ЗС України на території СЮТ- станція юних техніків (колишня ЗОШ № 4), за адресою: АДРЕСА_3 , та про місце розташування військовослужбовців та техніки ЗС України на території Дитячої школи мистецтв (колишня музична школа), за адресою: АДРЕСА_4 , підлягає виключенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що дії обвинуваченого є малозначимими і не становлять суспільної небезпеки, то апеляційний суд зазначає таке.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 114-2 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, що належить до злочинів проти основ національної безпеки України, який є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад й без належної кримінально-правової охорони цих соціальних цінностей неможливе нормальне функціонування держави та відповідних її інститутів.

Родовим об`єктом злочинів, передбачених у розділі 1 Особливої частини Кримінального кодексу України, є суспільні відносини з охорони основ національної безпеки України: її конституційного ладу, суверенітету, територіальної недоторканності, обороноздатності. Іншими словами, родовим об`єктом цих злочинів є суспільні відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави (ст. 1 Конституції України).

Обвинувачений ОСОБА_7 здійснив несанкціоноване поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в період повномасштабного вторгнення збройними силами Російської Федерації на територію України.

При цьому, судом правильно констатовано, що обвинувачений був обізнаний про заборону поширення інформації про розташування підрозділів ЗСУ та кримінальну відповідальність за такі дій, , а тому доводи апелянта про малозначність дій ОСОБА_7 та про їх ненавмисний характер є необгрунтованими.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст.114-2 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Між тим, на переконання апеляційного з урахуванням зменшення обсягу обвинувачення ОСОБА_7 та виключення епізодів від 01.03.2023 (16.02 год. Та 16.03.год.) враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, які впливають на вид та розмір покарання, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити призначене обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України, призначивши останньому покарання, в межах санкції статті, у виді позбавлення волі, але на мінімальний строк.

Разом з цим, посилання захисника на ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, одружений та має матір похилого віку, враховуючи всі обставини провадження та особу обвинуваченого у їх сукупності, не свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Отже з огляду на викладене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу захисника частково обгрутованою, а вирок суду таким, що підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за епізодами о 16 годині 02 хвилини 01 березня 2023 року та о 16 годині 03 хвилини.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 114-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4