ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27320/24

Провадження № 11-сс/4820/423/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000328, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчим суддею встановлено, що слідчим першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000328 від 14.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_7 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.05.2024 № 219-ОС «Про особовий склад» на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - навідника третьої групи реактивних систем залпового вогню першого вогневого відділення другої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), 11.05.2024, отримавши дозвіл начальника на вибуття у звільнення з АДРЕСА_2 , з подальшим прибуттям із звільнення на 08.00 год. 13.05.2024, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 08.00 год. 13.05.2024, без поважних причин, до місця служби у частині, а саме дислокації підрозділу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у населеному пункті - АДРЕСА_2 , із звільнення не з`явився, та перебував поза межами загону (частини), тривалістю понад три доби, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, до його затримання 07.10.2024 працівниками правоохоронного органу, тим самим, припинивши виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

08 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

За вказаним кримінальним провадженням 08.10.2024 року слідчий першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , посилаючись на те, що існують ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 03 грудня 2024 року включно із визначенням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 жовтня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_7 та зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків.

Посилається на те, що фактичне затримання ОСОБА_7 відбулося 04.10.2024, а не в час, зазначений у протоколі, на час розгляду клопотання о 15 год. 08.10.2024 року визначений ст.208 КПК України законний строк затримання закінчився, тому відповідно до вимог ст.206 КПК України слідчий суддя був зобов`язаний звільнити ОСОБА_7 .

На обґрунтування своїх вимог захисник також зазначає, що розмір застави є занадто великим, оскільки ОСОБА_7 на даний час проживає в матері, яка працює технічним працівником у школі та одержує мінімальну заробітну плату.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив зменшити розмір застави, визначений слідчим суддею в якості альтернативного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», враховуючи, що підозрюваний з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З положень частини 1 статті 194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії.

В апеляційній скарзі захисник не оскаржує наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення. Вказує про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оскаржує ухвалу в частині визначення розміру застави та просить постановити нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини, визначені у ст. 176-178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, та виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків, а також суперечить вимогам частини 8 статті 176 КПК України.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею ухвалено з дотриманням вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності передбачених законом підстав для обрання стосовно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Стосовно доводів апеляційної скарги про ненадання слідчим суддею об`єктивної оцінки майновому стану підозрюваного та визначення розміру застави, який не зможе сплатити останній, слід зазначити наступне.

На підставі вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зі змісту абзацу 3 частини 4 статті 183 КПК України вбачається, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, слідчий суддя враховуючи дискрецію повноважень слідчого судді у вирішенні питання про можливість визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 КК України, визначив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення ухвала слідчого судді в цій частині не оскаржується, тоді як апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого (підозрюваного).

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту статті 182 КПК України вбачається, що з моменту внесення застави підозрюваний, який тримався під вартою, звільняється з під варти та вважається, що стосовно нього діє запобіжний захід у вигляді застави, що у даному випадку суперечить вимогам ч.8 ст.176 КПК України.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги захисника про зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів вважає неспроможними.

Стосовно доводів захисника, що фактичне затримання ОСОБА_7 відбулося 04.10.2024, а не в час, зазначений у протоколі, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують наявність як обґрунтованої підозри, так і ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Крім того, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року доручено ТУ ДБР, розташованому у м. Хмельницькому провести перевірку обставин, повідомлених підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 щодо факту та підстав затримання ОСОБА_7 , яке, за версією сторони захисту, фактично відбулося 04.10.2024 без оформлення відповідного процесуального документу.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. з покладенням на нього обов`язків. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2024 року про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 грудня 2024 року із визначенням розміру застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3