Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Справа № 608/2540/24

Номер провадження1-кс/608/687/2024

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 та прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000417 11.10.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , посилаючись на те, що в ході розслідування встановлено, що 11 жовтня 2024 року приблизно о 07:00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за місцем свого місця проживання у приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті із матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті матері ОСОБА_8 та брату ОСОБА_9 .

Надалі реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті матері ОСОБА_8 та брату ОСОБА_9 , ОСОБА_5 11 жовтня 2024 року близько 07:00 години перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи з прямим умислом, маючи на меті вчинити вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кухонним ножем умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс декілька ударів ножем по голові, що є життєво важливим органом, та тілу матері ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останній відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, церебральну кому ІІ, множинні різано-рвані рани волосяної ділянки голови, різану рану правої надключичної ділянки, лівого зап`ястя, поверхневі рани шкіри правої кисті, та після цього наніс декілька ударів ножем по голові, що є життєво важливим органом, та тілу брату ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останньому відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, церебральну кому ІІІ, різану рану лобної ділянки справа, рвану рану в ділянці правого зап`ястя, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки вчасним наданням медичної допомоги вдалось запобігти смертям потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та госпіталізувати їх до медичного закладу.

11.10.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п. 48, від 13.11.2007) зазначено, що за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п. 175 зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину. Ці докази містяться в:

1)Протоколі огляду місця події від 11.10.2024;

2)Протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.10.2024;

3)Протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 11.10.2024;

4)Протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2024;

5)Протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 11.10.2024;

6)Повідомленні про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 11.10.2024.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, то положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Відтак, стороною обвинувачення до клопотання додано докази, котрі навіть в сторонньої людини викликають відчуття того, що підозра є обґрунтованою та розумною.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Оцінюючи ймовірність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_5 вдалось дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10-ти до 15-ти років або ж довічним позбавленням волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі від 10-ти до 15-ти років або ж довічним позбавленням волі, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що підозрюваний ОСОБА_5 безробітний, неодружений, на утриманні неповнолітніх осіб чи осіб похилого віку не має, даний злочин вчинив відносно членів своєї сім`ї, військовослужбовцем не є, проживає за адресою АДРЕСА_1 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а отже у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2)незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживають в одному із підозрюваним населеному пункті, і чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння, він може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Крім того, на даний час органом досудового розслідування, ще встановлюються інші очевидці вчинення даного кримінального правопорушення та особи, яким відомі обставини даного злочину, на яких підозрюваний також може чинити тиск.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні є об`єктивним, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків та потерпілих існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, жоден із свідків та потерпілий у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися.

3)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо проживає на території домогосподарства, де було вчинено кримінальне правопорушення і доступ до місця вчинення злочину є необмеженим, а тому перебуваючи на місці вчинення злочину, він може вчинити дії стосовно знищення, приховування чи спотворення речей, які мають значення для досудового розслідування.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі:

?міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

?наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

?репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

?майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, вищезазначені ризики у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що узгоджується із санкцією статті, за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням фізичного насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а саме запобігти: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, знищенню, переховуванню або спотворенню будь-якої речі, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконному впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Вислухавши прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_4 слідчого ОСОБА_3 , які клопотання підтримують, просять обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати підозрюваному цілодобовий домашній арешт, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатньо підстав для його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що 11 жовтня 2024 року до ЄРДР внесено відомості № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Таким чином, наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, а підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується зокрема: протоколі огляду місця події від 11.10.2024; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.10.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 11.10.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 11.10.2024; повідомленні про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 11.10.2024.

Що ж до наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі від 10-ти до 15-ти років або ж довічним позбавленням волі, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. На підтвердження цього ризику є те, що підозрюваний ОСОБА_5 безробітний, неодружений, на утриманні неповнолітніх осіб чи осіб похилого віку не має, даний злочин вчинив відносно членів своєї сім`ї, військовослужбовцем не є, проживає за адресою АДРЕСА_1 , а отже у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки.

Слідчим суддею також встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризик, на який він посилається, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків вчинення ним кримінального правопорушення, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні.

При доведенні обґрунтованості вказаного ризику слідчий суддя бере до уваги те, що під час досудового розслідування встановлено, що свідками вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 є його родичі.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає, що Прокурор довів ризики того, що підозрюваний може впливати на свідків вчинення ним правопорушення та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, аналогічне тим, у вчиненні яких підозрюється.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність вагомих доказів, які підтверджують його причетність до вчинення злочину, передбаченого чч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, наявність ризиків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує підстава для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що встановленим вище ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою запобігти не можуть.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кодексу слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини передбачені ст. 177-178 цього Кодексу має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В зв`язку з наведеним, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали становить 60 діб і закінчується о 18:00 годині 10 грудня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в Тернопільський апеляційний суд протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1