Справа № 203/493/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження №0004808, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівки Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого Указом від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14.02.2024 року, про що було відомо ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний корисливий злочину.

21.12.2023, приблизно о 01:30 годині, ОСОБА_3 , 1984 року народження, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка тримали в руках мобільні телефони «Xiaomi Redmi S2 3/32 GB», який ОСОБА_3 визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний, корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи те, що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_6 та свідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривку заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi S2 3/32 GB», вартістю 1750 грн., після чого, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1750 грн.

11 липня 2024 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України, а також, у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України, письмова згода надана прокурору потерпілою на укладення ним угоди з обвинуваченим.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.69 КК України.

Прокурор вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею та обвинуваченим, в присутності захисника та за згодою потерпілої, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному. Також, ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості розуміє та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим слід затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо нетяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки її укладення та затвердження, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Потерпілою ОСОБА_6 у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення між нею та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Також, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання, оскільки, узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Зазначене в угоді покарання буде достатнім, виконає мету призначеного покарання, а також, буде найбільш сприятливим для перевиховання обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2024 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 18.02.2024 року, включно. Після закінчення терміну дії запобіжного заходу, сторона обвинувачення із клопотанням про його продовження або обрання, до суду не зверталася.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 липня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004808.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент ухвалення вироку не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/113-24/368-ТВ від 15.01.2024 року в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Речові докази:

-флеш носій інформації, «mісrо CD», з відеозаписом з бодікамер співробітників ДПП УПП в Дніпропетровській області, які 21.12.2023 приїздили на виклик «Грабіж», що мав місце 21.12.2023 за адресою: АДРЕСА_4 , зберігати в матеріалах кримінального провадження №0004808.

-мобільний телефон «Xiaomi Redmi S2», Imeil: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1