Справа № 405/5777/23
провадження № 1-кс/405/2353/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000858 від 09.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 надійшло клопотання про арешт майна, яке вилучене під час обшуків:

- за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- в автомобілях AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 12.08.2024 в період часу з 06:07 год. по 08:14 год., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено:

- предмети зовні схожі на купюри номінало по 100 доларів США, в загальній кількості 127300 (сто двадцять сім тисяч триста) доларів США;

-прозорий пакет із речовиною рослинного походження;

- три пакети на зіп-застібках із порошкоподібною речовиною білого кольору.

Крім того, 12.08.2024 в період часу з 08:32 год. по 08:53 год. в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024, в транспортному засобі марки «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який знаходився по вул. Кропивницького в м. Кропивницький, вилучено транспортний засіб марки «BMW 740», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, 12.08.2024 в період часу з 09:07 год. по 09:37 год. в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024, в транспортному засобі марки «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який знаходився по вул. Кропивницького в м. Кропивницький, вилучено транспортний засіб марки «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вилучені вищевказані речі та документи в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 та транспортні засоби, якими користується ОСОБА_4 , 12.08.2024 визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину, а отже всі вищевказані вилучені речі та документи мають значення для кримінального провадження як речові докази.

Вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти, на думку слідчого, вказують на те, що вони є результатом збагачення його внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. Окрім цього, не встановлено законного походження вказаних грошових коштів.

Також виявлені речовини зовні схожі на наркотичні засоби та психотропні речовини, які заздалегідь заготовлені для збуту, що за версією органу досудового розслідування, вказує на те, що ОСОБА_4 причетний до незаконного виготовлення та збуту вказаних наркотичних засобів і психотропних речовин, а також те, що він використовує зазначені вище автомобілі марки «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 та «BMW 740», д.н.з. НОМЕР_3 , для перевезення вказаних наркотичних засобів і психотропних речовин, з метою збуту.

Слідчим стверджується про існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі і документи, є доказом злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Крім того, описані вище матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а тому їх повернення ОСОБА_4 може сприяти втраті вказаних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З тих підстав, що вказані в клопотанні речі та документи є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та є всі підстави вважати, що вони були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий просить накласти на них арешт.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав за обставин, які в ньому викладені, додав, що: арешт на вилучені гроші та автомобіль подібно накласти з метою збереження речових доказів та з метою можливої конфіскації майна; на інше вилучене майно потрібно накласти арешт з метою збереження в якості речового доказу; також прокурором стверджується, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , не надали доказів походження цих коштів.

Захисник адвоката ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна з тих підстав, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а саме, не надано документи про право власності на вилучене майно; під час вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання слід пересвідчитись у обґрунтованість повідомленої підозри; обшук проведений з порушенням вимог КПК України; про психотропні речовини не зазначено у підозрі; надані до клопотання матеріали не доводять, що ОСОБА_4 перевозив на вилучених транспортних засобах наркотичні речовини, а ці автомобілі не належать ОСОБА_4 ; не роз`яснено, що є знаряддям злочину, а що предметом злочину; не надано доказів того, шо вилучені гроші здобуті злочинним шляхом; 50 тисяч доларів США ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_9 ; в даному випадку можливо накласти арешт лише з метою збереження речових доказів.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Власник майна ОСОБА_7 просив повернути автомобіль BMW, син користується нею.

Власник майна ОСОБА_6 просила провернути автомобіль Audi, оскільки цей автомобіль їй належить, ОСОБА_4 на цьому автомобілі не їздить; вона працює, на цьому автомобілі возить дитину в садочок; з приводу того, що у неї був вилучений автомобіль, вона звернулась до поліції; вилучено гроші, які їй належать, вона їх збирала та зберігала вдома; ОСОБА_9 дав у борг їй та ОСОБА_4 гроші в сумі 50000 доларів США, про що є відповідна розписка; просить повернути їй гроші у сумі 27000 доларів США, як її власні; 50000 доларів США, це гроші ОСОБА_4 , які він взяв у борг.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знайомий з ОСОБА_4 з маленького віку, оскільки його батько це двоюрідний брат батька ОСОБА_4 ; він дав в борг ОСОБА_4 50 тис. доларів США за умови, що він буде повертати по 5 тисяч доларів кожного року; гроші у сумі 50 тис. доларів США він заощадив, коли працював далекобійником та від продажу будинку; 23.06.2024 він передав гроші ОСОБА_4 , про що складено розписку, гроші давав купюрами по 100 доларів США; зараз проживає у будинку дружини, а свій будинок продав за 35 тисяч доларів США; на даний час працює у Смілянській енергетичній мережі, а його заробітна плата становить 11 тис. грн.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, думку сторони захисту, пояснення власників майна, повно та всебічно дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у рамках якого було подане клопотання, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилучене майно може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилучене майно може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000858, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

12.08.2024 слідчими на підставі ухвал слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024 проведено низку обшуків, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в автомобілях AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , в ході яких вилучено зазначене в клопотанні майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання про арешт майна слідчим обґрунтовано тим, що тимчасово вилучені під час обшуків зазначені речі та документи є речовими доказами, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України та підлягають конфіскації як виду покарання.

Так, з клопотання та протоколі обшуку встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_4 вилучено: три пакети на зіп-застібках із порошкоподібною речовиною білого кольору, прозорий пакет із речовиною рослинного походження, які відповідно до проведених експертних досліджень, які проведені 12.08.2024 та зазначені в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 13.08.2024 є наркотичним засобом метадон (речовина, яка міститься в трьох пакетах на зіп-застібках), та наркотичним засобом канабіс (речовина, яка міститься в прозорому пакеті). Отже, назване вище майно є наркотичним засобами, які очевидно відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, враховуючи те, що дане кримінальне провадження розпочато та здійснюється з приводу незаконного обігу наркотичних речовин, а тому арешт на нього слід накласти з метою забезпечення збереження речових доказів.

З приводу накладення арешту на інше майно, слідчим суддею зазначається наступне.

12.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України. Санкція вказаних кримінальних правопорушень передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Так, прокурором в судовому засіданні зазначено, що арешт на вилучені гроші та автомобілі необхідно накласти з метою їх збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 10.08.2023, ОСОБА_11 від 18.08.2023, протокол про результати проведення НСРД аудіо контроль особи відносно ОСОБА_4 від 31.10.2023, 07.06.2024, відносно ОСОБА_12 від 07.12.2023, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 18.10.2023 та від 06.12.2023, протокол про результати проведення НСРД візуальне спостереження за особою, а саме ОСОБА_4 від 09.11.2023, 29.12.2023, 07.04.2024, протокол про результати проведення НСРД візуальне спостереження за річчю, а саме за місцем проживання ОСОБА_4 від 07.06.2024, протокол про результати проведення НСРД негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 31.10.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 , висновками експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 23.11.2023 №СЕ-19/112-23/11515-НЗПРАП, від 23.11.2023 №СЕ-19/112-23/11516-НЗПРАП; протокол обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 03.01.2024, протокол про результати проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж: контроль за телефонними розмовами від 11.06.2024 відносно ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 01.07.2024, ОСОБА_14 від 01.07.2024, протокол обшуку від 12.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Оцінюючи докази, які надані стороною обвинувачення стосовно необхідності накладення арешту на гроші в сумі 127300 доларів США, заперечення сторони захисту та власників майна, докази, які надані в обґрунтування цього, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які спільно проживають без реєстрації шлюбу, в ході якого вилучено гроші в сумі 127300 доларів США, однак, доказів того, що ці гроші отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення та/або є заздалегідь ідентифікованими не надано, тому, слідчий суддя виходь із принципу правомірності набуття цих грошей.

В ході розгляду клопотання ОСОБА_6 зазначила, що їй належить 27000 доларів США, враховуючи, що прокурором не надано доказів, які б це спростовували, та беручи до уваги те, що ці гроші вилучені за місцем її проживання, належність їй цих грошей не викликає обґрунтованого сумніву, тому, в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Окрім цього, надана в судове засідання розписка свідчить про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 отримали в борг від ОСОБА_9 гроші в сумі 50 тисяч доларів США. Враховуючи, що вказана боргова розписка не містить суми (частки), яку кожен із них отримав у борг, слідчий суддя виходячи із ст. 368 ЦК України, вважає, що ці гроші є їх спільною сумісною власністю, і у разі виділу, відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, ці частки є рівними, тобто, кожному із них належить по 25 тисяч доларів США. Отже, в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на 25 тисяч доларів США, які належать ОСОБА_6 , слід відмовити.

Окрім цього, у резолютивній частині ухвали від 23.08.2024 допущено описку, а саме помилково вказано про відмову в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на 50 тисяч доларів США, але цього ж дня, ухвалою суду з власної ініціативи виправлено допущену описку, та зазначено, що відмовлено в накладенні арешту на 52 тисячі доларів США.

Водночас, слідчий суддею встановлено, що інша сума грошей у сумі 75300 доларів США, яку вилучено за місцем спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , належить саме ОСОБА_4 , а тому, враховуючи, що санкція кримінальних правопорушень за ч. ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя вбачає обґрунтовані підстави для задоволення клопотання щодо накладення арешту на 75300 доларів США, як такі, що належать ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Одночасно з цим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання щодо накладення арешту на автомобілі AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 , BMW 740, номерний знак НОМЕР_3 , з заявленою слідчим, прокурором метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим в клопотання та доданих до нього матеріалах, а прокурором в судовому засіданні, не надано жодних доказів того, що вказані автомобілі відповідають критеріям, які встановлені ст. 98 КПК України, та можливість їх використання як речового доказу.

Більше того, винесення слідчим постанови від 12.08.2024 та визнання цих автомобілів речовим доказом за відсутності взагалі будь-якої мотивації щодо підстав для цього, не встановлює для слідчого судді жодних юридичних наслідків.

Також не підлягає задоволенню клопотання щодо накладення арешту на ці автомобілі з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, оскільки ці автомобілі не належать підозрюваному ОСОБА_4 , а як встановлено в судовому засіданні, автомобіль AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 , а BMW 740, номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, наданих стороною захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Окрім цього, положення ч. 5 ст. 170 КПК України, вказують на можливість накладення арешту з підстав передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України лише на майно, яке належить підозрюваному, обвинуваченому, засудженому.

За вказаних підстав в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на автомобілі BMW 740, номерний знак НОМЕР_3 , AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 , необхідно відмовити.

Під час розгляду клопотання про арешт майна, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна, а саме: предметів зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США, в загальній кількості 75300 (сімдесят п`яться тисяч триста) доларів США; прозорого пакету із речовиною рослинного походження; три пакета на зіп-застібках із порошкоподібною речовиною білого кольору, та вважає, що такі обмеження є пропорційними меті, заради досягнення якої застосовується такий арешт, оскільки він пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії кримінальним правопорушенням.

З урахуванням доведеності слідчим правової підстави арешту на зазначене вище майно, окрім виключеного за вказаного вище обґрунтування, збереження речових доказів, конфіскації як виду покарання, можливості використання їх як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 12.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- предмети зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США, в загальній кількості 75300 (сімдесят п`яться тисяч триста) доларів США;

-прозорий пакет із речовиною рослинного походження;

- три пакети на зіп-застібках із порошкоподібною речовиною білого кольору, - із забороною користування та розпорядження переліченим майном.

Відмовити в накладенні арешту на 52000 (п`ятдесят дві тисячі) доларів США, які 12.08.2024 тимчасово вилучені під час обшуку 12.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити в накладенні арешту на автомобіль AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль BMW 740, номерний знак НОМЕР_3 , які 12.08.2024 тимчасово вилучені під час проведених обшуків в автомобілях AUDI A3, номерний знак НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Копію ухвали суду після її постановлення надати учасникам кримінального провадженні.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі частини тимчасово вилученого майна.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_15