Справа № 497/1826/24 Провадження № 1-кс/497/654/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року старший слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді через канцелярію суду з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000422 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 30.07.2024 близько 17:45 годині, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Тайота Авенсіс» р/н НОМЕР_1 по а/д Т-1608 сполученням Болград-Кубей-АрцизСарата та при проїзді заокругленої ділянки дороги наліво за ходом руху, розташованого на 2 км + 41 м., не врахувала швидкість свого руху, не справилася з керуванням, правою колісною базою автомобілю виїхала на праве узбіччя, у подальшому у некерованому стані автомобілю у стані правого бокового юзу повернулася до дороги та з`їхала у лівий кювет, де допустила перевертання автомобілю у сільськогосподарське поле, в результаті чого її пасажирам: малолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна; самій ОСОБА_5 та іншим двом її пасажирам сестрі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестрі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забоїв по тілу, патології кісток не виявлено.

Під час огляду місця ДТП вилучено автомобіль «Тайота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який як встановлено зареєстрований на водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вилучений автомобіль направлено на тимчасове зберігання до спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що саме за участю вилученого транспортного засобу сталося вказане ДТП, на ньому збереглися сліди зіткнення, а тому він має значення речового доказу у даному провадженні, в зв`язку з чим його визнано речовим доказом.

З метою збереженням вказаного речового доказу у тому ж стані і вигляді, що й на момент його вилучення, за якими можливо встановити обставини та механізм ДТП, а також у зв`язку з необхідністю проведення по вилученому транспортному засобу дослідження його технічного стану, є необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий у судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі (а.с. 19).

Особа у якої вилучено майно ОСОБА_5 надала слідчому заяву, відповідно до якої не заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого (а.с. 20).

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000422 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

За результатами проведеного огляду місця ДТП від 30.07.2024 року тимчасово вилучено: автомобіль «Тайота Авенсіс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Враховуючи, що саме за участю вилученого транспортного засобу сталося вказане ДТП, на ньому збереглися сліди зіткнення, а тому він має значення речового доказу у даному провадженні, в зв`язку з чим його визнано речовим доказом.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст.131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ... Разом з тим, п.1 ч.2 ст.167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт є тимчасово вилученим майном за наслідками проведеного огляду місця події в кримінальному провадженні за ознаками злочину за ст.286 ч.1 КК України.

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Положеннями частини 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця ДТП від 30.07.2024 року, слідчим було тимчасово вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні слідчого та у самому протоколі, на яке слідчий просить накласти арешт (а.с.9-13).

Матеріали за вказаним клопотанням надійшли до слідчого судді 31.07.2024 року, через канцелярію суду.

Відповідно до ч.2 ст.115 КПК України при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Стороною кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, необхідно здійснити арешт вищевказаних вилучених речей, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000422 від 30.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на:

- автомобіль «Тайота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Транспортний засіб помістити на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1