Єдиний унікальний номер справи 185/1657/23
Провадження № 1-кп/185/478/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 від 15 серпня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, солдата, водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (дистанційно),

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

В С Т А Н О В И Л А :

В підготовчому судовому засіданні колегією суддів ініційовано питання підсудності даного обвинувального акту Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив письмове клопотання про направлення кримінального провадження до іншого суду, просив направити обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності. Крім того, в підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строк якого спливає 15 лютого 2023 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Представник малолітньої потерпілої в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо направлення обвинувального акту для визначення підсудності поклався на розсуд суду, щодо продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заперечувала щодо направлення обвинувального акту для визначення підсудності та заперечувала щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачено що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України, що були вчиненні на території с. Мечебилове Барвінківської місцевої територіальної громади Ізюмського району Харківської області, на яку поширюється юрисдикція (територіальна підсудність) Барвінківського районного суду Харківської області.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного суду за № 17/0/9-22 від 08 квітня 2022 року змінено територіальну підсудність судових справ Барвінківського районного суду Харківської області на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Аналізуючи вищевикладене, з метою недопущення порушень правил територіальної підсудності розгляду кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення обвинувального акту з додатками до нього відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України, до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Разом з тим, враховуючи, що для вирішення питання підсудності даного кримінального провадження потрібний тривалий час, а строк дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 15 лютого 2023 року, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності вирішення заявленого прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Окрім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою раніше судимою за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, був звільнений умовно-достроково та маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, знову обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканності вчинених відносно малолітньої особи, покарання за вчинення яких за сукупністю злочинів, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, розлучений, утриманців не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_5 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Водночас колегія суддів враховує ризик можливого впливу на свідків, малолітню потерпілу та її законного представника, з метою схилення їх до зміни показів на свою користь, адже свідки, малолітня потерпіла та її законний представник, перед судом безпосередньо не допитані.

При наданні оцінки ступеню ризику стосовно вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, колегія суддів враховує те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, був звільнений умовно-достроково та маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, знову обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканності вчинених відносно малолітньої особи, що беззаперечно підтверджує наявність цього ризику.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Також суду не надано медичних підтверджень того, що ОСОБА_5 не може за станом здоров`я перебувати під вартою.

На думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що тяжкість злочинів не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відповідно до ст. 183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 183, 314, 331, 372 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Направити подання до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 від 15 серпня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 08 квітня 2023 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3