ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження №0002012 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 19 січня 2024 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сазонівка Лубенського району Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 , на користь Національної служби здоров`я України, матеріальну шкоду, завдану злочином, у виді витрат на лікування потерпілого в сумі 9326 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 , моральну шкоду, завдану злочином, в сумі 80000 грн. Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду 12 липня 2023 року, в період часу з 18-30 год до 18-53 год, обвинувачений ОСОБА_9 приїхав на територію спортивного майданчику ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , щоб забрати раніше скошене ним сіно для потреб особистого господарства, де побачив ОСОБА_10 , який збирав у мішки вищезазначене сіно для власних потреб. ОСОБА_9 підбіг до ОСОБА_10 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив із ним сварку, під час якої, раптово, ігноруючи похилий вік потерпілого, умисно завдав пальцями руки стиснутими в кулак, один удар в голову ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкового перелому скулового відростку справа, втисненого перелому передньої та задньої стінок правої гайморової пазухи, скалкового втисненого перелому вилицевої дуги справа, параорбітальних гематом, закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, які у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 з 80 000 грн до 10 000 грн.

Зазначає, що потерпілий у своєму позові належним чином не обґрунтував, які саме страждання були ним понесені внаслідок вчинення злочину, та яку працездатність він втратив, так як потерпілий є особою пенсійного віку, а тому, на думку захисника є непрацездатною особою.

Крім того, звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_11 є пенсіонером та має ряд тяжких захворювань, а тому, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем не в змозі відшкодувати задоволений судом першої інстанції розмір моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій за ч.1 ст.121 КК України є правильним та учасниками судового провадження не оспорюється.

Твердження про надто великий розмір моральної шкоди, яку суд вирішив стягнути на користь потерпілого, є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково або відмовляє в ньому.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_9 , у вчиненому кримінальному правопорушенні, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого та завданою моральною шкодою потерпілому, взявши до уваги моральні та фізичні страждання, які зазнав ОСОБА_10 від публічно спричинених йому тілесних ушкоджень, в результаті спогадів про які потерпілий страждає по теперішній час, необхідність звернення за медичною допомогою і витрачений час на лікування, врахувавши докладені потерпілим зусилля для захисту своїх прав, суд першої інстанції, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_10 щодо стягнення моральної шкоди та визначив її загальну суму в розмірі 80 000 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи пенсійного посвідчення ОСОБА_10 , останньому встановлена 1 група інвалідності довічно (а.с. 215).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що потерпілий потребує більш тривалого часу для відновлення свого психоемоційного стану після отримання моральних страждань внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, ніж особа, яка не має аналогічних захворювань.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням моральних страждань потерпілого, конкретних обставин справи, і підстав для її зменшення, як того просить захисник, немає.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 19 січня 2024 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4