Справа № 461/8485/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1582/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року про накладення арешту на майно,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою клопотання задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення затримання та обшуку 16.10.2024 року ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 ; імітаційні (несправжні) грошові кошти - 74 (сімдесят чотири) купюри номіналом 100 (сто) доларів США в сумі 7400 (сім тисяч чотириста) доларів США, які мають однакову серію та номер - РВ82234716Р; імітаційні (несправжні) грошові кошти - 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) доларів США, серія та номер - РВ82234716Р; копії медичних документів у кількості 5 шт на 5 арк; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Jetta», р.н. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_8 ; ключі до транспортного засобу у кількості 3 шт з брелком; автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Jetta», р.н. НОМЕР_4 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно третьої особи, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Jetta», р.н., НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , виданого на ім?я ОСОБА_8 ;

- ключі до транспортного засобу у кількості 3 шт. з брелком;

- автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Jetta» НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_6 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Прийняти нову ухвалу якою відмовити у задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000859 від 28.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України стосовно гр. України ОСОБА_7 в цій частині.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що згідно протоколу обшуку від 16.10.2024 року було вилучено майно третьої особи, однак обшук було здійснено без ухвали слідчого судді на проведення обшуку. Крім цього, матеріали справи не містять невідкладного клопотання до суду про проведення обшуку, так і самого дозволу суду на проведення обшуку.

Зазначає, що з-за таких умов вилучене майно не є речовим доказом, а є недопустимим доказом.

Звертає увагу на те, що окрім факту належності майна до предмету злочину, використання його як засобу чи знаряддя вчинення злочину чи одержання внаслідок вчинення злочину та/або встановлення, що воно є доходами від такого майна, для застосування арешту майна орган досудового розслідування повинен був довести, що ОСОБА_8 здобула майно незаконно.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання, вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000859 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено , що ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, спільно із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.09.2024, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок задоволення попиту на незаконний перетин кордону України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, здійснював пошук вказаних осіб, з корисливих мотивів та вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 11.09.2024 ОСОБА_7 в ході зустрічі із ОСОБА_9 , яка відбулася на АЗС «ОККО», що за адресою: АДРЕСА_1 м, повідомив останньому про те, що він разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами зможе допомогти в організації переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України до Республіки Молдова або Румунії через пункт пропуску в Закарпатській області, або поза пунктами прикордонного пропуску, а саме на човні через річку Тиса, за що бажає отримати грошову винагороду в сумі 15 000 доларів США. При цьому, грошові кошти ОСОБА_9 повинен був надати рівними частинами, а саме 7500 доларів США передати ОСОБА_7 при зустрічі в якості «авансу», а решту грошових коштів в сумі 7500 доларів США, передати безпосередньо у день перетину кордону.

Надалі, 16.10.2024 року 10:38 год. ОСОБА_7 реалізуючи свій спільний з невстановленими особами злочинний умисел, забезпечив надсилання останніми повідомлення ОСОБА_9 через мобільний додаток месенджера «WhatsApp» в якому містилася інформація про місце їхньої зустрічі, а саме прибути о 11.00 год. 16.10.2024 на автомобільну стоянку торгово розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 мав передати половину грошових коштів за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальшому, 16.10.2024 близько 12.18 год. ОСОБА_7 перебуваючи на автомобільній стоянці торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на АДРЕСА_2 , під час зустрічі з ОСОБА_9 , дав вказівку останньому сісти в автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Jetta» з номерним знаком НОМЕР_4 , де надав ОСОБА_9 поради, вказівки та усні гарантії щодо можливості незаконно перевезти останнього через пункт пропуску державного кордону України на територію Республіку Молдова або Румунія на транспортному засобі, який ОСОБА_7 забезпечить, за що отримав від ОСОБА_9 , грошові кошти в загальній сумі 7500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на вказану дату становить 309 075 гривень, після чого протиправна діяльність ОСОБА_7 була припинена правоохоронними органами, а вищевказані грошові кошти вилучено.

Постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 16.10.2024 року вилучене майно було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання їх у доказуванні клопотання підлягає задоволенню.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апелянта про безпідставність проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК є необґрунтованими, оскільки, з ЄДРСР встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року (справа № 461/8485/24 провадження № 1-кс/461/6370/24) визнано законним проведення невідкладного обшуку, який проведений в автомобілі марки «Volkswagen», моделі «Jetta», р.н. НОМЕР_4 .

Твердження адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 , що майно вилучено у третьої особи, не береться до уваги, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на майно, не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: