КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2024 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , та на праві власності належить ОСОБА_7 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого або частково відмовити у задоволенні вказаного клопотання та накласти арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом накладення заборони відчуження (у тому числі

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/35945/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5876/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

перетворення) вказаного майна, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Апелянт вказував, що ОСОБА_7 та її представник не були повідомлені про дату та час розгляду клопотання слідчого, а про накладення арешту на транспортний засіб ОСОБА_7 дізналася 21.08.2024, того ж дня її представник отримав копію оскаржуваної ухвали.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що при розгляді клопотання слідчим суддею не було надано належної оцінки тому, що з урахуванням положень ст. 64-2 КПК України, клопотання про арешт майна третьої особи подано слідчим, а не прокурором, тобто не уповноваженоюособою.

В ухвалі слідчого судді не міститься жодних відомостей, які б підтвердили, що ОСОБА_7 має відношення до кримінального правопорушення, щодо якого слідчими Печерського УП ГУ НН у м. Києві здійснюється досудове розслідування.

ОСОБА_7 не має жодного відношення до дій підозрюваного, не була допитана в рамках досудового розслідування, а тому вилучення належного їй майна порушує її право на мирне володіння та розпорядження таким майном.

Крім того, особа, у якої безпосередньо працівниками поліції вилучено транспортний засіб під час обшуку 29.07.2024, та у користування якої тимчасово перебував транспортний засіб, а саме ОСОБА_11 , також не є підозрюваним та був допитаний у даному кримінальному провадженні в якості свідка.

Також апелянт вказував, що при задоволенні клопотання слідчим суддею не визначено способу арешту майна, зокрема позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим суддею не перевірено законність проникнення співробітників поліції до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. У протоколі обшуку від 29.07.2024 слідчим не вказано, що слідча дія проводиться відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України та не зазначено жодної підстави проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна ОСОБА_7 або її представника, та докази повідомлення останньої про дату, час та місце розгляду клопотання, у справі відсутні.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, матеріали справи не містять.

Як зазначив апелянт, копію оскаржуваної ухвали ним отримано 21.08.2024, тоді як подано апеляційну скаргу 26.08.2024, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження,слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001701 від 17.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що у невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особа №1), який виїхав за межі території України незаконним шляхом, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, проте не пізніше липня місяця 2024 року, виник злочинних умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду.

Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №1), ОСОБА_12 , невстановлені досудовим розслідуванням особи (Особа №2, №3, №4 ), об`єднавшись у групу осіб, домовившись між собою про вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, використовуючи в якості каналу спілкування засоби мобільного зв`язку, мобільні додатки-мессенджери, у липні 2024 року підшукали кількох військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами за грошові кошти, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 для їх незаконного переправлення через державний кордон України приблизно за 10000 доларів США кожний.

У подальшому, 23.07.2024, приблизно о 15 годині 20 хвилин, невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №1), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи спільно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_12 , невстановленими досудовим розслідуванням особами (Особа №2, №3, №4 ), а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, у ході розмов із ОСОБА_16 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів та перебував за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10 , повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон з України за грошову винагороду в сумі 10 000 доларів США, які потрібно буде передати за його незаконне переправлення через державний кордон України, після чого за допомогою засобів мобільного зв`язку повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_16 25.07.2024 потягом до міста Львів Львівської області, поселитися в готелі та чекати на транспортний засіб для подальшого його перевезення до Закарпатської області.

Після чого, 25.07.2024, ОСОБА_16 , виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особа №1) про вжиття заходів конспірації, прибув до міста Львів Львівської області та відповідно до попередніх вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особи №1 ) самостійно поселився до хостелу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №1), при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, проте не пізніше 13 год. 40 хв. 27.07.2024 року, повідомила ОСОБА_15 , про те, що останній має чекати на його перевезення до прикордонного району Закарпатської області та подальше незаконне переправлення через державний кордон України в м. Жидачів, Львівської області .

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №1) повідомила ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_16 чекає на незаконне переправлення у м. Львів Львівської області та ОСОБА_15 в м. Жидачів, Львівської області.

В свою чергу, ОСОБА_12 , 27.07.2024, приблизно о 09 год. 00 хв., достовірно знаючи, що невстановлені досудовим розслідуванням особи (Особа №2 та Особа №3 ) у власному користуванні мають автомобілі марки Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_3 та марки Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та останні обізнані в особливостях місцевості Західних областей України та можуть непомітно для правоохоронних органів перевезти через встановлені контрольні блок-пости військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами вищезазначених осіб за грошові кошти, надав вказівку останнім про необхідність перевезення ОСОБА_16 та ОСОБА_15 із дотриманням заходів конспірації з міста Львів та Жидачів Львівської області до с- ща. Яблуниця, Надвірнянського р-ну., Івано-Франківської області , де пересадити ОСОБА_16 та ОСОБА_15 до автомобіля марки Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №4), яка буде здійснювати подальше перевезення осіб до місця збору.

В свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №2) разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (Особа №3), діючи на виконання злочинної вказівки ОСОБА_12 та злочинного плану невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особа №1), 27.07.2024, приблизно о 12 год. 25 хв. на автомобілі марки Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_3 під`їхали до ОСОБА_16 , посадили останнього на заднє сидіння автомобілю та вирушили до м. Жидачів Львівської області .

Приблизно о 12 год. 50 хв., 27.07.2024, невстановлені досудовим розслідуванням особи (Особа №2, №3), вживаючи заходи конспірації та невикриття зупинились на території ТЦ «Ашан» за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с-ще. Сокільники, вул. Стрийська, буд. 30 , де із-за керма вийшов невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №2), яка попрямувала у невстановленому напрямку, а за кермо сіла невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №3), та поїхали разом з ОСОБА_16 до м. Жидачів Львівської області.

27.07.2024, приблизно о 13 год. 40 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №3) разом із ОСОБА_16 припаркувались на узбіччі по бульв. Шкільний у місті Жидачів Львівської області , у цей час до зазначеного автомобіля сів ОСОБА_15 та автомобіль рушив в напрямку м. Яремче Івано-Франківської області.

Далі, 27.07.2024, приблизно о 17 год. 15 хв., автомобіль марки Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням невстановленої особи (Особа № 3 ) та ОСОБА_16 , ОСОБА_15 зупинились на узбіччі АДРЕСА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №3), з метою конспірації та невикриття їх незаконних дій, дала вказівку останнім пересідати до автомобіля марки Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_4 , за кермом якого був невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №2), який здійснюватиме подальший злочинний довіз останніх для передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі (Особа №4) в с-щі. Яблуниця, Надвірнянського р-ну., Івано-Франківської області , яка здійснюватиме подальший довіз осіб на місце збору обумовлене ОСОБА_12 .

Надалі автомобіль марки Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_4 , за кермом невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особа №2) та ОСОБА_16 , ОСОБА_15 в автомобілі попрямував до с- ща. Яблуниця, Надвірнянського р-ну., Івано-Франківської області для подальшої передачі відповідно до злочинної домовленості із усіма учасниками злочинної схеми.

У цей час ОСОБА_12 , 27.07.2024, приблизно о 17 год. 30 хв., достовірно знаючи, що невстановлена досудовим розслідування особа (Особа №4) у власному користуванні має автомобіль марки Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 та останній обізнаний в особливостях горної місцевості Західних областей України та може непомітно для правоохоронних органів перевезти через встановлені контрольні блок-пости військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами вищезазначених осіб за грошові кошти, надав вказівку останньому про необхідність перевезення в обхід блок постів ОСОБА_16 та ОСОБА_15 із дотриманням заходів конспірації та невикриття з с- ща. Яблуниця, Надвірнянського р-ну., Івано-Франківської області до будинку де проживає ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 до місця збору за для подальшої організації незаконного перетину особами державного кордону України.

В свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №4), діючи на виконання злочинної вказівки ОСОБА_12 та злочинного плану, 27.07.2024, приблизно о 17 год. 45 хв. на автомобілі марки Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 під`їхав до невстановленого досудовим розслідуванням місця у с- щі. Яблуниця, Надвірнянського р-ну., Івано-Франківської області та почав чекати на невстановлену досудовим розслідуванням особу (Особу №2) разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які рухаються до нього на автомобілі Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

27.07.2024, приблизно о 18 год. 00 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №2) разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_15 під`їхали до автомобіля марки Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого був невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа №4) та надав вказівку останнім пересісти до зазначеного автомобіля за для подальшого перевезення їх до місця збору та автомобіль марки Mercedes-Benz Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 вирушив польовою дорогою поряд с лісосмугою до будинку де проживає ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 , де надав вказівку останнім відпочивати з дороги та чекати на приїзд ОСОБА_12 для подальшої організації ним незаконного перетину через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , перебуваючи у місці збору, встановили, що у будинку де проживає ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 , перебуває ще одна особа - ОСОБА_14 , яка не має підстав для легального перетину через державний кордон України та хоче незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами невстановленої досудовим розслідуванням особи (Особа №1), ОСОБА_12 та інших невстановлених досудовим розслідуванням особами за грошові кошти в приблизному розмірі 10000 доларів США.

29.09.2024, приблизно о 12 год. 00 хв. до будинку за адресою: АДРЕСА_7 в якому перебували ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 приїхав на автомобілі марки Лексус LX470 реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_12 , та повідомив останніх про необхідність передачі йому раніше обумовлених грошових коштів, збирання речей та готування для подальшого незаконного перетину державного кордону України.

Надалі, приблизно о 12 год. 15 хв., опісля передачі грошових коштів ОСОБА_12 від ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , останнього було затримано ні підставі ст. 208 КПК України разом із грошовими коштами.

Згідно даних протоколу обшуку від 29.07.2024, цього ж дня проведено невідкладний обшук транспортного засобу Mercedes - Benz Vito , реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 яким користується ОСОБА_9 , та який на праві власності належить ОСОБА_7 , в ході якого було вилучено вказаний транспортний засіб та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 30.07.2024 транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

12.08.2024 слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , та на праві власності належить ОСОБА_7 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2024 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_9 , та на праві власності належить ОСОБА_7 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для арешту вищевказаного майна з метою збереження як речового доказу погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вилучений транспортний засіб, з тих підстав, що вказаний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити відомості, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом у межах кримінального провадження № 0001701, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучений транспортний засіб, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, передане, пошкоджене, відчужене або зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучений транспортний засіб використувався під час вчинення кримінального правопорушення, та може бути знаряддям вчинення даного злочину або містити інші відомості, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для арешту даного майна як речових доказів з метою збереження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що власник транспортного засобу - ОСОБА_7 , та особа, в користуванні якої він перебував - ОСОБА_11 не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Беручи до уваги обгрунтованість клопотання про арешт майна, та враховуючи, що клопотання погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про недотримання органом досудового розслідування при зверненні із клопотанням вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України такими, що не можуть бути безумною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Посилання апелянта на відсутність підстав для проведення обшуку транспортного засобу у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України за відсутності ухвали слідчого судді, фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не може бути предметом окремого апеляційного оскарження згідно вимог чинного КПК України, та предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна. Натомість оцінка законності проведеної слідчої (процесуальної) дії - невідкладного обшуку, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3