Провадження № 1-кс/359/1969/2024
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001956, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2024 року підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гнідин, Бориспільського району Київської області, громадянину України, українцю, одруженому, маючому на утриманні чотирьох малолітніх дітей, освіта середня, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, учаснику бойових дій, у скоєнні кримінального правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст. 129, ч.1 ст.296 КК України-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що Приблизно 03.10.2024, у невстановлений точно досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, у невстановленому досудовим слідством місці, знайшов ручну уламкову гранату типу Ф-1, яка складається із корпусу осколкової гранати Ф-1 та підривача УЗРГМ (УЗРГМ-2), після чого керуючись раптово виниклим умислом на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи на те передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу на придбання, носіння і зберігання бойових припасів, залишив собі вищевказану ручну уламкову гранату типу Ф-1, тим самим придбав її та в подальшому привіз її за місцем свого проживання, а саме у приватний будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , де почав її зберігати без передбаченого законом дозволу.

04.10.2024 в ході невідкладного обшуку, проведеного у приміщенні приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено корпус ручної уламкової гранати Ф-1 та підривач УЗРГМ (УЗРГМ-2), які в сукупності є бойовим припасом - ручною осколковою обороною гранатою типу Ф-1, яка відповідно до «довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів» належить до категорії 3, обмежено небезпечної, яку ОСОБА_4 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу при вищезазначених обставинах.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 04.10.2024 ОСОБА_4 приблизно о 05 год. 20 хв. повернувся за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де почав вживати алкогольні напої. Внаслідок чого, приблизно о 11 год. 00 хв. між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_7 виникла сімейна сварка. В ході якої ОСОБА_4 нецензурно висловлювався в бік своєї дружини, погрожуючи вбивством, при цьому демонструючи їй гранату,якою стукав по кухонному столу та погрожував зірвати її. Вказані погрози ОСОБА_7 сприйняла як загрозу життю, внаслідок чого у останньої виникли реальні підстави побоювання за своє життя та життя своїх малолітніх дітей які перебували у будинку. Усвідомлюючи, що погрози ОСОБА_4 реальні, потерпіла ОСОБА_7 , побоючись за своє життя та життя дитини, забрала малолітню дитину та покинула приміщення будинку.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у погрозі вбивством, які потерпіла сприйняла як реальні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Крім того, 04.10.2024 ОСОБА_4 приблизно о 13 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , в загально доступному, громадському місці. Де з особливою зухвалістю, яка виражалася у порушенні спокійного відпочинку і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті громадян, з явної неповаги до суспільства, незензурно висловлювся в бік громадян, створуючи конфліктну ситуацію та погрожуючи оточуючим.

Внаслідок чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стався побутовий конфлікт. В ході якого ОСОБА_4 продовжуючи свої хуліганські дії, незважаючи на присутність оточуючих, штовхав ОСОБА_8 та кинув бік останнього камінь, який попав йому в шию. При цьому погрожуючи ОСОБА_8 підірвати його гранатою, та спалити його будинок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,

що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення ( проступку) передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Гнідин Бориспільського району, Київської області, громадянин України, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий ( зі слів).

05.10.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.10.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ( проступків), передбачени ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 296 КК України.

Підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 ч. 1 ст. 296 КК України обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 якому ОСОБА_4 погрожував гранатою.

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 який повідомив, що 04.10.2024 ОСОБА_4 перебуваючи у громадському місці порушував вчиняв хуліганські дії, нецензурно висловлювався. Внаслідок чого у них виник конфлікт із ОСОБА_4 . В ході якого останній погрожував спалити будинок, а також застосуванням гранати яка зберігається у нього вдома.

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено корпус ручної уламкової гранати Ф-1 та підривач УЗРГМ (УЗРГМ-2).

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що була присутня під час невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату та запал, у зібраному стані. - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що була присутня під час невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату та запал, у зібраному стані.

- протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України.

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила, що є дружиною ОСОБА_4 , з яким у них 04.10.2024 виник конфлікт, в ході якого її чоловік погрожував їй гранатою, яка знаходилася в їхньому будинку.

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.10.2024, в якому ОСОБА_4 визнав себе винним у придбанні та зберіганні за місцем проживання гранати типу Ф-1. Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 років до 7 років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених

п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від3 років до 7 років, а тому з метою ухилення від можливого покарання у разі визнання його винним у інкримінованому злочині, може ухилятися від органу досудового розслідування, суду;

- з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілих, свідків, так як йому відомо їхнє місце проживання, оскільки як відомо із протоколів допитів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваний вже висловлював погрози на їх адресу. - вчиняючи тяжкий злочин, підозрюваний ОСОБА_4 , діяв свідомо, а тому перебуваючи на волі, без ізоляції від суспільства, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з вищевказаного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України вважаю, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, або вчинити інші злочини. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 .

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, зазначеним у п. п.1, 3,5 ч. 1 ст. 177, 178, 184, 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 підтримав клопотання за вказаними у клопотанні підставами, вказавши, що на думку органу досудового розслідування, відносно підозрюваного, з урахуванням даних про його особу, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти застосування такого заходу як тримання під вартою, просив застосувати відносно підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зокрема цілодобовий домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків зазначених у клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника. Наміру переховуватися від слідства та суду він не має та буде з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою. Крім того, зазначив, що він раніше не судимий, має на утримані двох дітей, одружений, має міцні соціальні зв`язки.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши докази, приєднані до клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129, ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується наявними в матеріалах доказами.

Ці докази в сукупності свідчать про те, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопору-шення чи продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у якому підозрюється.

У частині 1 ст. 178 цього Кодексу закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності цих ризиків слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129, ч.1 ст.296 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальност, одружений, має на утримані трьох малолітніх дітей, відповідно до характеристики за місце свого проживання зарекомендував себе позитивно, до адміністративної відповідальності не притягався, від жителів села на його поведінку не поступало, на теперішній день проживає за місцем реєстрації та має міцні соціальні зв`язки, спокійний.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним ОСОБА_4 спроб вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на викладене та враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Водночас існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, 4 жовтня 2024 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення був повідомлений в той же день.

Також слідчим суддею враховано наявність у підозрюваного постійного місця проживання за та те, що за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає слідчий у клопотанні та яке підтримав прокурор в судовому засіданні, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, відповідно до ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного.

З огляду на встановлені обставини, та враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не доведено підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 буде вживати заходи щодо уникнення відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду. Таким чином, стороною обвинувачення не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

Також сторона обвинувачення вказує на існування ризику незаконно впливу на інших підозрюваних та свідків, водночас доказів на підтвердження цього ризику слідчому судді не надано. Таким чином, слідчий суддя вважає, що існування цього ризику стороною обвинувачення не доведено та ґрунтується лише на припущеннях.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведено наявність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризику, вказаному у клопотанні (п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Так, слідчий суддя вважає, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, не довели того факту, що запобігти встановленому ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не є можливим.

Клопотання слідчого фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, яке не доведене у встановленому порядку й не можуть свідчити про наявність законних підстав (ст. 177, 178, 194 КПК України) для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що сама по собі наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не виключається, а також тяжкість можливого покарання за вчинення злочину, не можуть бути достатніми підставами для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до вирішення судом питання про його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому слідчим суддею також враховано, що підозрюваний має місце постійного проживання за місцем проведення досудового розслідування.

Враховуючи, зазначені вище обставини, а також тяжкість кримінального правопорушення, обставини вчинення злочину, особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, вважаю можливим для запобігання доведеному у суді ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст. 181 КПК України визначено домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Так, запобігання наведеному вище ризику становить суспільні інтереси, які полягають в забезпеченні правопорядку, відновленні порушених прав і свобод особи, зокрема свідків, та відправлення кримінального судочинства. Тому застосування в даному випадку відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житл, як заходу процесуального примусу, є виправданим, з огляду на фактичні обставини, за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення та на його ступінь суспільної небезпечності.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 205, 376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів та заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, що провадить досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, прокурора та суду на визначений ними час, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту затримання - 04.10.2024 року.

Строк дії ухвали до 17 год. 02 грудня 2024 року.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1