Справа № 127/687/23
Провадження №11-кп/801/599/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000921 від 12.08.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора : ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити йому покарання в межах фактично відбутого покарання.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з призначенням йому покаранняу виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироку законної сили.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 107 249,78 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 100 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 2 000 грн., у рахунок відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2022, ухвалено скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2022, ухвалено скасувати.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 12.08.2022 по день набрання вироку законної сили.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22:12 год., між ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_11 з яким ОСОБА_7 напередодні вживав алкогольні напої, які проходили повз будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, який в подальшому переріс в бійку, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_11 невстановлену кількість ударів кулаками у життєво-важливий орган - в голову (по обличчю) та тулуб, внаслідок чого останній впав на землю та перестав чинити супротив. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 лежить на землі в безпорадному стані і не може захистити себе, тобто не становить будь-якої загрози для нападника, підійшов до останнього та ногою наніс ОСОБА_11 невстановлену кількість ударів в область тулуба та голови.

Після побиття ОСОБА_11 , ОСОБА_7 намагався залишити місце вчинення злочину, однак, подолавши незначну відстань, був зупинений працівниками територіальної оборони міста Вінниці.

В подальшому, ОСОБА_11 був госпіталізований до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де 25.08.2022 об 13:32 год. помер.

Згідно з висновком експерта № 628 від 31.10.2022 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 крім слідів медичних маніпуляцій, виявлено: закрита черепно мозкова травма у вигляді саден на обличчі, перелому кісток носу без зміщення, гемосинуситу верхньощелепної пазухи з обох боків, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-скронево-тім`яній ділянці зліва, субдаральної гематоми зліва (операція 12.08.2022 - декомпресійна трепанація черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці, видалення субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку до 230 мл) тотального субарахноїдального крововиливу навколо лівої півкулі та мозочка, забою мозку; синці на кінцівках. Закрита черепно-мозкова травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Синці на кінцівках виникли від дії тупих твердих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Смерть ОСОБА_11 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась менінгоенцефалітом з розвитком набряку та набухання головного мозку. Даний висновок підтверджується морфологічними даними, отриманими під час секції трупа, даними клінічного перебігу та даними судово-гістологічної експертизи.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показам свідків та ряду доказів, які підтверджують невинуватість його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, в результаті чого надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам справи та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що у нього не було мотиву та умислу завдавати потерпілому тяжкі тілесні ушкодження внаслідок раптово виниклих особистих неприязних відносин, оскільки таких відносин не було, а була необхідна оборона від посягань потерпілого, але з перевищенням меж такого захисту. Потерпілий перший розпочав конфлікт, почав наносити йому тілесні ушкодження, після падіння потерпілого він намагався надати йому допомогу.

Також зазначає, що формулювання обвинувачення включає обставину падіння потерпілого, тому не виключається отримання ним смертельної травми внаслідок падіння з висоти власного зросту, що не перевірялось під час досудового розслідування.

До початку апеляційного розгляду прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 відмовився від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року щодо ОСОБА_12 за ч.2 ст. 121 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила апеляційний розгляд проводити без її участі, заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора, заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_9 , який просив задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задоволити, обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріли кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що слід прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора, в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ґрунтуються на сукупності доказів, оцінених в дотримання ст.94 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 про наявність підстав для кваліфікації дій за ст.124 КК України безпідставні.

За ч.2 ст.121 КК України кримінальна відповідальність настає за нанесення особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Із об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним протиправним діянням, суспільно небезпечними наслідками, що настали для особи у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, та причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Небезпечними для життя визнаються тілесні ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища й котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно враховуватись при оцінюванні загрози таких ушкоджень для життя. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, має перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Суб`єктивна ж сторона цього злочину полягає у формі умислу (прямого чи непрямого).

Натомість, диспозицією ст.124 КК України визначено відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Положеннями ч.3 ст.36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони є умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода, заподіяна особі, яка здійснює посягання, не перевищувала би необхідну.

Питання спрямованості умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема потрібно враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з перебуванням особи в стані необхідної оборони, слід урахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно-небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду іншій особі, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Суд, приймаючи рішення, врахував позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину не визнав щодо вчиненого кримінального правопорушення та дав оцінку, проаналізувавши сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв"язку.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 грунтуються на показаннях потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які узгоджуються між собою та перевіреними і дослідженими доказами.

З показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , встановлено факт розпивання ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 алкогольних напоїв в приміщенні по АДРЕСА_3 , та те, що ОСОБА_11 під час застілля зробив зауваження ОСОБА_7 , але конфлікт було злагоджено. В кінці вечора обвинувачений разом із потерпілим удвох пішли додому.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які працюють лікарями в бригаді швидкої медичної допомоги повідомляли, що ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали виклик на АДРЕСА_3 , по приїзду помітили, що на землі лежить чоловік без свідомості, якого було доставлено в лікарню, останній в свідомість так і не прийшов.

Крім того, свідок ОСОБА_16 зазначила, що на місці події також був присутній ОСОБА_7 , який перебував у стороні та не заперечував факту, що саме він наніс потерпілому удар в щелепу.

Приймаючи рішення щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 суд проаналізував в сукупності його покази, покази свідків та докази, а саме:

? рапорт працівників поліції від 11.08.2022, відповідно до якого на номер «103» було отримано виклик за адресою: АДРЕСА_3 , де відбувається бійка між двома особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на виклик було встановлено, що однією особою являється ОСОБА_7 , іншу особу не вдалось встановити, оскільки він перебував без свідомості;

? протокол огляду місця події від 11.08.2022-12.08.2022, відповідно до якого в присутності двох понятих та за участю спеціаліста було оглянуто ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , із фототаблицею до протоколу, яку було оглянуто та досліджено у ході судового провадження. У ході проведення огляду було виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору з поверхні ґрунтового покриття;

? протокол огляду місця події від 12.08.2022, відповідно до якого у присутності двох понятих оглянуто приміщення медсестер-санітарок, що розташоване на першому поверсі в міській клінічній лікарні медичної допомоги, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 із фототаблицею до протоколу, яку було оглянуто та вилучено у ході судового провадження. У ході проведення огляду було виявлено та вилучено: спортивну кофту, джинси, кепку, труси, пасок та шльопанці;

? виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 22858 від 11.08.2022, відповідно до якого у ОСОБА_11 наявні ЗЧМТ, кома 3, підозра на алкогольне сп`яніння;

? протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2022, відповідно до якого у присутності двох понятих свідок ОСОБА_18 вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_7 , як на особу, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 наносила удари невідомому чоловіку на АДРЕСА_3 . Впізнання здійснив за загальними рисами обличчя, формою носа, розрізом осей, зачісці, виразу обличчя;

? протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2022, відповідно до якого, у присутності двох понятих свідок ОСОБА_19 вказав на фотокартку із зображенням ОСОБА_7 , як на особу, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 наносила удари невідомому чоловіку на вулиці: Максимовича в м. Вінниці. Впізнання здійснив за загальними рисами обличчя, формі носа, розрізу очей, формі губ, виразу обличчя;

? протокол огляду документу від 16.08.2022, відповідно до якого старший слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, капітан поліції ОСОБА_21 оглянув комп`ютерний диск, на якому містяться відеофайли із камер відеоспостереження зі складських приміщень, що по АДРЕСА_3 ;

? протокол огляду місця події від 25.08.2022, відповідно до якого в присутності двох понятих оглянуто приміщення паталогоанатомічного відділення КНП «ВКЛ ШМД», що за адресою: АДРЕСА_4 із фототаблицею до протокол, яку було оглянуто та досліджено у ході судового провадження;

? висновок експерта № 628 від 31.10.2022, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено: закрита черепно мозкова травма у вигляді саден на обличчі, перелому кісток носу без зміщення, гемосинуситу верхньощелепної пазухи з обох боків, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-скронево-тім`яній ділянці зліва, субдаральної гематоми зліва (операція 12.08.2022 - декомпресійна трепанація черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці, видалення субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку до 230 мл.), тотального субарахноїдального крововиливу навколо лівої півкулі та мозочка, забою мозку; синці на кінцівках. Закрита черепно-мозкова травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Синці на кінцівках виникли від дії тупих твердих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_11 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась менінгоенцефалітом з розвитком набряку та набухання головного мозку. Даний висновок підтверджується морфологічними даними отриманими під час секції трупа, даними клінічного перебігу та даними судово-гістологічної експертизи;

? висновок експерта № 305 від 02.11.2022, відповідно до якого кров із трупа ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО;

? висновок експерта № 306 від 04.11.2022, відповідно до якого в слідах на кофті-байці, джинсах, кепці, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген В, а в джинсах ще й ізогемаглютинин анти-А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини з групою крові В з ізогемаглютинином анти-А і походження її від ОСОБА_11 не виключається;

? висновок експерта № 308 від 04.11.2022, відповідно до якого в слідах на марлевому тампоні, представленому на дослідження, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген В. Таким чином, дана кров може походити від будь якої людини з групою крові В з ізогемаглютинином анти-А і походження її від ОСОБА_11 не виключається;

? протокол проведення слідчого експерименту від 02.11.2022, відповідно до якого у присутності понятих, за участю захисника, обвинувачений ОСОБА_7 розповів і продемонстрував як відбулись події, що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_2 із відеозаписом до протоколу, який був оглянутий та досліджений у ході судового провадження;

? висновок експерта № 88-к від 26.12.2022, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які є складовими черепно-мозкової травми та мали місце у ОСОБА_11 , можна висловитись про те, що вона могла виникнути внаслідок не менш як двох дій тупого твердого предмету, як від удару так і співудару об такі, за умови прикладання сили в ділянку голови. Можливість утворення черепно-мозкової травми ОСОБА_11 не виключається за обставин та в час вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту, а саме внаслідок нанесення удару тупим твердим предметом в ділянку обличчя, що надало тілу прискорення, з послідуючим падінням та ударом головою об тупий твердий предмет та інші.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до того механізму нанесення ударів, на який посилається у своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_7 , а саме, що потерпілий ОСОБА_11 накинувся на нього ззаду та вдарив його, від чого обвинувачений впав на землю, виключає нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень, що загрожували його життю, оскільки як вбачається з протоколу затримання від 12.08.2022, обвинувачений був затриманий працівниками поліції одразу після вчинення злочину 12.08.2022 об 03:35 год. в присутності захисника та двох понятих, жодних скарг чи клопотань від нього не надходило, в лікарню останній не звертався.

Під час судового розгляду були оглянуті відеозаписи події, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_2 об 22:12 год сталася бійка між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 , на якій чітко відображане всі дії потерпілого та обвинуваченого та які повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_7 та його позицію, що він наніс лише один у в область голови ОСОБА_11 , від якого він втратив свідомість, а інші тілесні ушкодження у потерпілого виникли внаслідок падіння на землю.

Судом першої інстанції встановлено, що хоча бійка почалася з боку ОСОБА_11 . ОСОБА_7 не стояв, а був її активним учасником, неодноразово, в рази більше разів ніж потерпілий ОСОБА_11 наносив тілесні ушкодження потерпілому по тулубу та голові, а коли потерпілий впав від удару на землю, переставши чинити опір, та, будучи при свідомості намагався піднятись, обвинувачений ОСОБА_7 продовжив свої протиправні дії, підійшов до ОСОБА_11 , який перебував у безпорадному стані та ногою наніс йому неодноразово удари в область тіла та голови.

Від вказаних ударів потерпілий втратив свідомість та лежав на землі. ОСОБА_7 не намагався допомогти ОСОБА_11 , не викликав швидку медичну допомогу, не покликав на допомогу сторонніх осіб, а зухвало залишив місце вчинення злочину, однак, був зупинений працівниками Територіальної оборони м. Вінниці.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 вказують на відсутність підстав для захисту від посягань з боку потерпілого, про які зазначає обвинувачений.

Крім того,матеріалами кримінального провадження не встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження.

Відсутність тілесних ушкоджень у обвинуваченого спростовують твердження сторони захисту, щодо наявності підстав для необхідної оборони.

Відповідно до висновку експерта № 628 від 31.10.2022 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено: закриту черепно мозкову травму у вигляді саден на обличчі, перелому кісток носу без зміщення, гемосинуситу верхньощелепної пазухи з обох боків, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-скронево-тім`яній ділянці зліва, субдаральної гематоми зліва (операція 12.08.2022 - декомпресійна трепанація черепа в лівій скронево-тім`яній ділянці, видалення субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку до 230 мл.), тотального субарахноїдального крововиливу навколо лівої півкулі та мозочка, забою мозку; синці на кінцівках. Закрита черепно-мозкова травма виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Синці на кінцівках виникли від дії тупих твердих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_11 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась менінгоенцефалітом з розвитком набряку та набухання головного мозку.

Отже, із наведеного вище висновку експертизи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 цілеспрямовано тілесні ушкодження, наявність яких підтверджено висновком судово медичного експерта, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя та стоїть в причинному зв`язку зі смертю, що спростовує показання обвинуваченого про те, що він ударив ОСОБА_11 , перебуваючи у стані необхідної оборони.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що на одязі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 містилися сліди крові лише ОСОБА_11 , що підтверджується висновком експерта № 306 від 04.11.2022 року.

Свідок ОСОБА_15 , ОСОБА_16 також пояснювали, що у ОСОБА_7 видимих ушкоджень не було .

Також суд врахував локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 .

Судом першої інстанції враховано, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій та причинний зв`язок таких дій з наслідками, що настали, тобто передбачав та бажав настання певних наслідків від своїх дій, оскільки наніс удари потерпілому ОСОБА_11 саме в життєво-важливі органи.

Суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я з боку ОСОБА_11 , яке б могло викликати в обвинуваченого ОСОБА_7 стан необхідної оборони та вимагало заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень під час судового розгляду, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Посилання обвинуваченого, що за інших обставин потерпілий ОСОБА_11 позбавив би його життя чи завдав би тяжких тілесних ушкоджень, не підтверджені жодним доказом.

З урахуванням всіх обставин , суд зробив вірний висновок , що позиція обвинуваченого ОСОБА_7 направлена на уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно правового висновку викладеного в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 травня 2020 року справа № 748/1226/18 вбачається, що вирішення питання, чи перебував обвинувачений у стані необхідної оборони, залежить від сукупності обставин, установлених під час розгляду справи. Зокрема, на підставі всієї сукупності обставин має бути встановлено, чи зазнала особа посягання та чи були її дії зумовлені захистом від такого посягання. Особа, що завдала шкоду, не може посилатися на стан необхідної оборони, якщо саме насильство було спровоковано нею ж самою, тобто було передбачуваним наслідком її власної поведінки. Окремим випадком такого спровокованого насильства є бійка, під час якої учасники застосовують один до одного насильство певного ступеня. Таке спровоковане насильство не можна вважати «посяганням» у тому значенні, яке цьому терміну надається статтею 36 КК.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції, проаналізувавши усі докази, враховуючи особу обвинуваченого, а саме його вік, фізичні можливості, життєвий досвід, стан здоров`я, перебування у меншому стані алкогольного сп`яніння аніж потерпілий, оскільки ОСОБА_7 прийшов на застілля через дві години після його початку, дійшов вірного висновку, що за встановлених обставин кримінального провадження, ОСОБА_7 після початку бійки, цілком очевидно міг адекватно, без застосування фізичної сили, чинити більш ефективний супротив діям ОСОБА_11 , міг взагалі після початку бійки утекти, або ж після нанесення удару потерпілому та падіння останнього на землю, об`єктивно міг не продовжувати наносити удари ногами по потерпілому, який перебував у безпорадному стані, а згідно закону та моральних принципів викликати працівників поліції, швидку медичну допомогу. Натомість, обвинувачений двічі підходив до ОСОБА_11 , який перебував в лежачому стані на землі та наносив йому удари ногами по тулубу та голові. У даній ситуації, з боку потерпілого не було таких посягань, які б давали обвинуваченому підстави для нанесення такої кількості тілесних ушкоджень по життєво важливому органу (голові).

Поведінка ОСОБА_7 після вчинення злочину, а саме те, що він після того, як ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень втратив свідомість, жодним чином не намагався йому допомогти, а залишив його та покинув місце вчинення злочину, свідчить про відсутність перевищення меж необхідної оборони.

Версія сторони захисту, що у потерпілого ОСОБА_11 утворилися травми від падіння з висоти власного зросту спростовується висновком експерта № 88-к від 26.11.2022 року , що смерть ОСОБА_11 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми, яка виникла від дії тупого твердого предмету (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Про спрямованість умислу ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України вказують спосіб, кількість, характер, локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_11 , поведінка обвинуваченого після заподіяння тілесних ушкоджень, який знаючи про стан потерпілого, потребу у наданні допомоги, залишив місце події.

Під час судового розгляду встановлено, що обстановка та обставини події, динаміка їх розвитку і спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , цілеспрямованість і локалізація нанесених ударів ОСОБА_11 , поведінка ОСОБА_7 під час і після вчинення злочину, свідчать про наявність у діях обвинуваченого всіх об`єктивних і суб`єктивних складових злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,- умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України належним чином обгрунтованими, умотивованими.

Підстав для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 124 КК України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Визначене покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України .

Будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення суду під час апеляційного розгляду не встановлено.

Прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року щодо ОСОБА_12 за ч.2 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

постановив:

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.03.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції, набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4