Справа №718/2576/24
Провадження №1-кп/718/109/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманського районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіцмань кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000047 від 25.03.2024 року за обвинуваченням неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Будучи неповнолітнім ОСОБА_5 22.03.2024 року приблизно о 23:00 год. перебуваючи неподалік АЗС № 9 «Стелс», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив словесну суперечку з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя останнього. Після цього від завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 впав на поверхню.

У результаті противоправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді множинних закритих переломів нижньої щелепи - в ділянці кута справа, косого ментального перелому зліва та виросткового відростка зліва.

Згідно висновку експерта Кіцманського МРВ ЧОБ СМЕ № 38-Е від 06.05.2024 року вказані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, будучи неповнолітнім ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_5 в присутності законного представника та захисника вину визнав у повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, пояснив, що 22.03.2024 року приблизно о 23:00 год. він з компанією друзів перебував на території АЗС №9 «Стелс», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Там відпочивали ще декілька компаній. До їхньої компанії підійшов потерпілий ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані, та почав провокувати конфлікт та запропонував йому вийти з ним за межі АЗС. Відійшовши від столика за межі АЗС, ОСОБА_4 намагався завдати йому удар, однак він його випередив та кулаком лівої чи то правої руки, невпевнений, наніс потерпілому один удар в область обличчя. Тоді до них підійшли інші люди з їхніх компаній і конфлікт припинився.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, то його визнає частково. Вважає, що потерпілим ОСОБА_4 не доведено завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 25000 гривень та моральної, яку він оцінив у 60000 гривень. Крім того, доказів сплати судового збору та витрат на правову допомогу не надано.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що цього року влітку він відпочивав з друзями на території АЗС №9 «Стелс», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Він зробив зауваження обвинуваченому, який також перебував на території АЗС, так як той голосно говорив, та запропонував вийти на дорогу за межі АЗС. Тоді ОСОБА_5 три рази вдарив його рукою в область голови. На наступний день він звернувся до лікарів оскільки його боліла щелепа. Він перебував на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні 9 днів. Вважає, що обвинуваченого не слід карати.

Також потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в сумі 25000 гривень та моральної шкоди в сумі 60000 гривень, який він підтримує, доказів на підтвердження понесених витрат у нього немає.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, його законний представник та захисник, а також потерпілий, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді представника Чернівецького районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 від 08.10.2024 року вбачається, що обвинувачений на даний час закінчив навчання у Чернівецькому вищому комерційному училищі торгово-економічного університету і здобув професію «Кухар. Бармен», на даний час перебуває у пошуку роботи за спеціальністю. Проживає разом з батьками та трьома сестрами, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вчинив кримінальне правопорушення у віці 17 років, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, шкодує про скоєне. Вважає за можливе виправлення обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на час скоєння кримінального правопорушення був неповнолітньою особою, раніше не судимий, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а також з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності, приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо вимог заявлених потерпілим ОСОБА_4 у цивільному позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Враховуючи той факт, що наслідком злочинних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 завдано потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження у результат чого він перебував на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з 23.03.2024 року до 12.04.2024 року, то суд вважає за необхідне позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь завданих матеріальних збитків задовольнити частково, а саме в сумі 5000 гривень.

Стосовно заявленої вимоги потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Позивач ОСОБА_4 стверджує, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 йому спричинено моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, які він оцінює у 60000 гривень.

Суд, беручи до уваги встановлену судом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, враховуючи наявність причинного зв`язку між протиправним діянням ОСОБА_5 , а саме спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, суд вважає, що реальною, розумною і справедливою, на погляд суду, буде сума морального відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376, п.15 ст. 615 КПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Кіцманського

районного суду: ОСОБА_1