Справа № 626/2010/24
Провадження № 1-кс/626/965/2024
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2024 року м.Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красноград, клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000568 від 21.05.2024 року за ч.1 ст.270 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Красноградського районного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0000568 від 21.05.2024 року за ч.1 ст.270 КК України, який було накладено ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду від 23.05.2024 року за клопотанням прокурора.

В своєму клопотанні заявник зазначає, що ухвалою про арешт тимчасового вилученого майна від 23.05.2024 у справі № 626/2010/24 клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області в межах кримінального провадження за №0000568 від 21.05.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України-задоволено.

Накладено арешт на ряд майна, в тому числі на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається з: будівля адміністративна - А-1 (Загальна площа (кв.м): 279.1), нежитлова будівля (виробниче) - Б (Загальна площа (кв.м): 851.3), нежитлова будівля (котельня) - В (Загальна площа (кв.м): 242.1), нежитлова будівля (виробничий корпус) - Г-2 (Загальна площа (кв.м): 2654.9), нежитлова будівля (склад) - Д (Загальна площа (кв.м): 704.7), нежитлова будівля (склад) Е (Загальна площа (кв.м): 237.5), нежитлова будівля (майстерня) - Ж (Загальна площа (кв.м): 57.9), водонапірна башта - 3 (Загальна площа (кв.м): 8.4, нежитлова будівля, майстерні, М Загальна площа (кв.м): 280.3), нежитлова будівля (прохідна) К (Загальна площа (кв.м): 17.3), нежитлова будівля (склад ПММ) - О (Загальна площа (кв.м): 41.1), нежитлова будівля (градирня) - Н (Загальна площа (кв.м): 38.3), нежитлова будівля магазину (кіоск) И, огорожа, замощення.

Арешт накладений шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном до вирішення справи по суті.

Як вбачається зі змісту ухвали, арешт на вказане майно накладене з метою збереження речових доказів, проведення експертиз тощо.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального закону у контексті фактичних обставин події пожежі, що сталася 21.05.2024 свідчить про необґрунтованість арешту, накладеного на майно.

Заявник просить скасувати вказаний арешт, враховуючи наступне:

1. Всупереч інформації, викладеній в ухвалі від 23.05.2024 року, що власником цілісного майнового комплексу є Красноградська міська рада, вказаний цілісний майновий комплекс належить на праві приватної власності - ОСОБА_7 з 15.03.2016 року, про що звісно міститься інформація у всіх Державних реєстрах, які стосуються прав на нерухоме майно.

Таким чином, постає питання дотримання стороною обвинувачення вимог ст. 171 КПК України щодо надання суду відповідної інформації та документів щодо права власності на майно. Із змісту ухвали однозначно вбачається, що нерухомість належить Красноградській міській раді, ім`я ОСОБА_8 взагалі не фігурує у наведеній ухвалі.

Чи то надання неправдивої інформації стороною обвинувачення, чи то неналежна перевірка доданих до клопотання документів, привела до того, що дійсний власник був необізнаний ані про так зване «тимчасове вилучення», ані про розгляд клопотання про накладення арешту на належне йому майно. ОСОБА_9 був позбавлений можливості захищати свої права, надати пояснення та документи, які б могли запобігти накладенню необґрунтованого арешту.

Отже, сам по собі факт того, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно стороною обвинувачення були надані суду недостовірні дані щодо дійсного власника такого майна, свідчить про необґрунтованість такого арешту.

2. Окремо слід зауважити на «процесуальному статусі» належного ОСОБА_10 нерухомого майна при розгляді питання про накладення арешту. Так, ухвала має назву «ухвала про арешт тимчасово вилученого майна».

Однак, з аналізу ухвали від 22.05.2024 у справі № 626/2010/24 про надання дозволу на проведений огляд (за правилами обшуку) не вбачається, що належна мені нерухомість є тимчасово вилученим майном.. З урахуванням наведеного, арешт накладений на майно без визначеного процесуального статусу.

3.Щодо самої ухвали від 22.05.2024 у справі № 626/2010/24 про надання дозволу на проведений огляд (за правилами обшуку) у належних ОСОБА_10 приміщеннях за адресою АДРЕСА_1 , слід звернути увагу на таке.

Вказаною ухвалою було легалізовано проведені стороною обвинувачення невідкладні слідчі дії, які як вбачається з ухвали були направлені на «врятування майна». В свою чергу майно (автомобілі) було виявлено «в ході проведення невідкладних заходів оперативного ініціативного пошуку».

З приводу постановления вказаної ухвали постає декілька питань, які свідчать про необґрунтованість дій сторони обвинувачення, невідповідність дій вимогам КГІК України та намагання легалізувати порушення права приватної власності отриманням вищевказаної ухвали.

Так, частиною 3 ст.233 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для проведення невідкладного проникнення до житла або іншого володіння.

Так, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановления ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, правомірними були б дії сторони обвинувачення лише в одному випадку - останні саме в момент пожежі проникли до володіння ОСОБА_5 та намагались «врятувати» автомобілі, які перебували всередині приміщення. Очевидно, що сторона обвинувачення не проникала в приміщення для «врятування» автомобілів в момент пожежі. На місці були працівники ДСНС, які виконували роботи з тушіння пожежі, а представників сторони обвинувачення всередину приміщення під час пожежі просто не допустили б, навіть якщо б вони дуже хотіли «рятувати» автомобілі, що перебували в приміщенні.

Проникнення в належне ОСОБА_10 приміщення відбулось після того, як пожежа була приборкана ДСНС. З цього приводу постає питання: що намагались врятувати правоохоронні органи в приміщенні після пожежі? Очевидно, що «врятування майна» вже після події пожежі - це штучно сформульована підстава та намагання легалізувати свої неправомірні дії, що свідчить про суттєве порушення прав ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В контексті практики Європейського суду з прав людини така ситуація оцінюється, як доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) - справи «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

З огляду на наведені фактичні обставини та правові норми, всі протоколи/постанови тощо, складені стороною обвинувачення стосовно проникнення в приватне володіння, а також отримані докази, відповідно, є недопустимими та не можуть бути покладені в основу вирішення питання щодо накладення арешту, як отримані при істотному порушення прав і свобод людини.

Щодо надання оцінки обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За версією сторони обвинувачення існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КПК України - а саме, порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є не виникнення пожежі (як було повідомлено на «102»), а наслідки у вигляді шкоди здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі - у 2024 році це сума від 438000 грн. Відповідно, повинні бути особи, які є потерпілими від такого кримінального правопорушення.

Натомість, фактичні обставини свідчать як про відсутність потерпілих так і про відсутність шкоди у необхідному розмірі, а отже, й про відсутність одного з обов`язкових елементів складу злочину - об`єктивної сторони. Водночас, відсутність складу кримінального правопорушення з беззаперечністю свідчить про відсутність обґрунтованої підозри у скоєнні такого злочину.

Виходячи з яких обставин або доказів виходила сторона обвинувачення, стверджуючи про наявність обґрунтованої підозри - взагалі незрозуміло. Враховуючи, що власником приміщення є ОСОБА_9 , а власником автомобілів - ОСОБА_11 , які до правоохоронних органів із відповідними заявами не звертались та звертатись не будуть, оскільки шкода в результаті пожежі виявилась несуттєвою, залишається лише здогадуватись з яких мотивів та приводів діяла сторона обвинувачення, коли вирішувала питання про внесення до ЄДРДР інформації про вищевказане КП

Щодо розумності, співрозмірності та обрання способу обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків такого арешту майна.

ОСОБА_9 є власником 13 окремо стоячих будівель, водонапірної башти, огорожі та замощення за адресою АДРЕСА_1 . Всі будівлі та їх площа вірно відображені в ухвалі про накладення арешту. Водночас, пожежа сталася в 1/3 частині однієї окремо стоячої будівлі - а саме, нежитлова будівля (склад) - Д (Загальна площа (кв.м): 704.7), що підтверджується Актом про пожежу, в якому зазначено, що пожежа сталась на площі 300 м2 у 1 споруді.

Тобто, пожежа сталася у 1/3 частини однієї будівлі площею 300 м2, а арешт накладено на 13 будівель та 3 об`єкти! При цьому загальна площа будівель, на які накладений арешт складає 5412,9 м.кв. З цього приводу постає питання, сліди чого або доказами чого можуть бути інші будівлі в такій кількості та площах, які жодного відношення до приміщення, в якому відбулась пожежа не мають?

Окрім того, через невстановлення дійсного власника нерухомого майна не були оцінені наслідки такого арешту. Накладення арешту на таке нерухоме майно приводить до безпричинного та надмірного обмеження права власності особи.

Наведені обставини також свідчать про необґрунтованість накладеного арешту та про зловживання стороною обвинувачення процесуальним примусом.

Відповідно до змісту ухвали від 23.05.2024 про накладення арешту на майно клопотання про накладення арешту було вирішено розглядати на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна з посиланням на те, що «існує реальна загроза зміни, відчуження або знищення вказаного майна». При цьому одночасно в ухвалі міститься посилання на ч. 1 ст. 172 КПК України про те, що «неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання».

По-перше, у випадку застосування ч.1 ст.172 КПК України неприбуття таких осіб не перешкоджає розгляду у випадку їх повідомлення про розгляд відповідного клопотання.

Натомість, ОСОБА_9 взагалі не повідомлявся про розгляд клопотання та йому не надсилалась в порядку КПК України відповідна ухвала в подальшому. Вочевидь, у зв`язку з тим, що відповідно до ухвали власником майна є не ОСОБА_9 , а Красноградська міська рада.

По-друге, доказів існування реальної загрози зміни, відчуження або знищення вказаного майна стороною обвинувачення не надано, у зв`язку з чим клопотання повинно було розглядатись за участю власника майна.

Саме формальне застосування ч.2 ст.172 КПК України привело до накладення необгрунтованого арешту на належне ОСОБА_10 майно. В іншому випадку - власник майна мав би можливість надати відповідні пояснення та довести відсутність підстав для накладення такого арешту, не було б порушено його право на захист, а сторона обвинувачення була б позбавлена можливості маніпулювання інформацією щодо дійсного власника, обставин пожежі тощо.

Окрім того, з ухвали вбачається, що арешт вирішено накласти на строк «до вирішення справи по суті». Враховуючи те, що необхідність накладення арешту на майно сторона обвинувачення пояснювала необхідністю проведення експертиз, накладення арешту на фактично невизначений термін порушує принципи розумності, співрозмірності та справедливого балансу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання про скасування арешту майна, пославшись на доводи та факти, викладені в клопотанні. Також додатково пояснила, що сам власник вказаного комплексу ОСОБА_9 ніяких претензій, як власник пошкодженого майна не має, про що він надав суду нотаріально засвідчену розписку.

Слідчий ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту та надав письмові пояснення, в яких зазначає, що в рамках даного кримінального провадження за постановою слідчого СВ Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_13 від 31.05.2024 було призначено судову пожежно-технічну експертизу в даному кримінальному провадженні.

При розслідуванні обставин пожежі з`ясовуються причини її виникнення, частіше за все це нехтування правилами техніки безпеки.

Експерт досліджує місце пожежі та предмети речової обстановки зі слідами термічного впливу та продуктів горіння. А також матеріальні носії інформації із даними щодо обставин виникнення і розвитку пожежі (матеріали справи про пожежу).

Варто відмітити особливості які притаманні пожежно-технічній експертизі:

По-перше, важливу роль при її проведенні, а саме визначення причини пожежі є огляд місця події. Значно ускладнює процес дослідження те, що експерт не може оглянути місце події, а має робити певні висновки спираючись лише на документи зібрані слідством. Це обумовлено тим, що така експертиза призначається через певний проміжок часу після самої події.

По-друге, повнота та якість наданої інформації. При проведенні дослідження експерт спирається на документи наданні органами дізнання та слідства, судом, на основі яких він може висувати або відхиляти певні версії. Важливо щоб матеріали були максимально в повному обсязі, а також не суперечили один одному. У разі необхідності експерт заявляє клопотання про надання додаткових документів та забезпечення огляду експертом місця події (пожежі) та інших речей, тобто їх обстеження на місці.

По-третє, дослідження пожежі полягає в необоротності протікання фізико-хімічних процесів, що її супроводжують. У ході пожежі матеріальні об`єкти зазнають значних змін, втрачають первісну форму, властивості й інші якості.

По-четверте, проведення досліджень з урахуванням множинних якісних показників, які практично не піддаються формалізації, що ускладнює або виключає застосування розрахункових методів для рішення поставленого завдання.

Останне, проведенню пожежно-технічної експертизи передують інші види дослідження. Це можуть бути експертизи матеріалів, речовин і виробів, трасологічні, інженернотехнічні: електротехнічні, автотехнічні, будівельно-технічні та інші.

Таким чином, детальний допит усіх свідків, огляд місця події, фіксація всіх слідів пожежі, вилучення необхідних об`єктів для лабораторного аналізу, не затримування призначення експертизи, надання всієї зібраної інформації - це фундамент для повної, точної та об`єктивної пожежно-технічної експертизи.

Окрім цього слід врахувати, що власники можуть вчиняти дії щодо розпорядження майном з метою приховування слідів кримінального правопорушення.

Враховуючи, що існує реальна загроза зміни, відчуження або знищення вказаного майна з осіб, які заінтересовані в результатах кримінального провадження як особи, які в подальшому можуть бути залучені як відповідачі по цій справі, з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним залишити арешт на вказані будівлі, які були пошкодженні внаслідок пожежі.

Враховуючи викладене, вважає за необхідне залишити арешт вказаних пошкоджених автомобілів не тільки як захід забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, а як захід збереження речових доказів до моменту обстеження їх експертом.

Слідчий суддя перевіривши клопотання заявника та додані до нього документи, заслухавши думку сторін, які з`явились до суду, приходжу до висновку, що заява адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду встановлено, що ухвалою про арешт тимчасового вилученого майна від 23.05.2024 у справі № 626/2010/24 клопотання прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області в межах кримінального провадження за №0000568 від 21.05.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України-задоволено.

Накладено арешт на ряд майна, в тому числі на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається з: будівля адміністративна - А-1 (Загальна площа (кв.м): 279.1), нежитлова будівля (виробниче) - Б (Загальна площа (кв.м): 851.3), нежитлова будівля (котельня) - В (Загальна площа (кв.м): 242.1), нежитлова будівля (виробничий корпус) - Г-2 (Загальна площа (кв.м): 2654.9), нежитлова будівля (склад) - Д (Загальна площа (кв.м): 704.7), нежитлова будівля (склад) Е (Загальна площа (кв.м): 237.5), нежитлова будівля (майстерня) - Ж (Загальна площа (кв.м): 57.9), водонапірна башта - 3 (Загальна площа (кв.м): 8.4, нежитлова будівля, майстерні, М Загальна площа (кв.м): 280.3), нежитлова будівля (прохідна) К (Загальна площа (кв.м): 17.3), нежитлова будівля (склад ПММ) - О (Загальна площа (кв.м): 41.1), нежитлова будівля (градирня) - Н (Загальна площа (кв.м): 38.3), нежитлова будівля магазину (кіоск) И, огорожа, замощення.

Арешт накладений шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном до вирішення справи по суті.

При цьому, відповідно до положень п.4-6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна, повинен врахувати:

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також відповідно до положень ч.4 ст.170 КК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Крім того, сам власник вказаного комплексу ОСОБА_9 ніяких претензій, як власник пошкодженого майна не має, про що він надав суду нотаріально засвідчену заяву(а.с.25).

Таким чином, слідчий суддя, оцінивши доводи заявника, вважає, що на даний час відпала потреба в арешті вищезазначених будівель, так як 11.06.2024 року до суду надійшли нотаріально завірена заява власника що він не бажає бути потерпілими, матеріального та морального характеру ні до кого не має, відмовляється від участі в вищевказаному кримінальному провадженні, т.я. не вважає себе потрерпілим.

Таким чином, відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 270 КК України, так як відсутні будь-які докази, що в результаті пожежі було заподіяно шкоду здоров`ю людей, а власники майна, яке пошкоджено полум`ям не бажають приймати участь у кримінальному провадженні в якості потерпілого.

Також така позиція погоджується і з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, оскільки ст.309 КПК України не перебачено оскарження ухвал слідчого судді про скасування чи часткове скасування арешту, то вказана ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає, в зв`язку з чим вона підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України, слідчій суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Красноградського районного суду від 23.05.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000568 від 21.05.2024 року за ч.1 ст.270 КК України (справа №626/2010/24, провадження 1-кс/626/857/2024) на цілісний майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з будівля адміністративна - А-1 (Загальна площа (кв.м): 279.1), нежитлова будівля (виробниче) - Б (Загальна площа (кв.м): 851.3), нежитлова будівля (котельня) - В (Загальна площа (кв.м): 242.1), нежитлова будівля (виробничий корпус) - Г-2 (Загальна площа (кв.м): 2654.9), нежитлова будівля (склад) - Д (Загальна площа (кв.м): 704.7), нежитлова будівля (склад) Е (Загальна площа (кв.м): 237.5), нежитлова будівля (майстерня) - Ж (Загальна площа (кв.м): 57.9), водонапірна башта - З (Загальна площа (кв.м): 8.4, нежитлова будівля, майстерні, М Загальна площа (кв.м): 280.3), нежитлова будівля (прохідна) К (Загальна площа (кв.м): 17.3), нежитлова будівля (склад ПММ) - О (Загальна площа (кв.м): 41.1), нежитлова будівля (градирня) - Н (Загальна площа (кв.м): 38.3), нежитлова будівля магазину (кіоск) И, огорожа, замощення - скасувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1