Справа № 164/1160/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веснянка Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з повною вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000085 від 17 квітня 2015 року, про вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року), -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Маневицького районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000085 від 17 квітня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року).

6 серпня 2024 року в Маневицький районний суд Волинської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні у зв?язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а також зловживанні владою, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року).

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Закону України „Про міліцію (далі Закон) міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Серед основних завдань міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення кримінальних правопорушень.

Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості.

Правовою основою діяльності міліції є Конституція України, вищевказаний Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів кримінальної міліції, міліції громадської безпеки, державної автомобільної інспекції, міліції охорони, судової міліції, спеціальної міліції, внутрішньої безпеки, особливого призначення.

Загальну структуру та чисельність Міністерства внутрішніх справ України затверджує Верховна Рада України, структуру міліції затверджує Міністр внутрішніх справ України. Права і обов`язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 14 квітня 1997 року затверджено Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ (далі Положення).

Згідно з вказаним Положенням Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

До складу Державтоінспекціі входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, підрозділи дорожньо-патрульної служби та центри надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів.

Серед основних завдань таких підрозділів є реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від шкідливого впливу автомототранспортних засобів, удосконалення регулювання дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності використання транспортних засобів; виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням власниками (володільцями) транспортних засобів, а також громадянами, посадовими і службовими особами вимог Закону України „Про дорожній рух, правил, норм та стандартів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, які регламентують вимоги щодо: допуску громадян до керування транспортними засобами, реєстрації та обліку цих транспортних засобів; переобладнання та експлуатації транспортних засобів; виявляє та вживає заходів до попередження і припинення адміністративних правопорушень Правил дорожнього руху, забезпечує розгляд справ, віднесених до відання Державтоінспекції; бере участь в охороні громадського порядку та боротьбі із правопорушеннями; здійснює в установленому порядку на автомобільних дорогах у місцях розташування контрольних пунктів перевірку транспортних засобів та їх власників з метою припинення переміщення викраденого транспорту за межі України.

Підрозділи Державтоінспекції мають права, передбачені Законом України „Про міліцію та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють їх діяльність, і зокрема перевіряти виконання власниками (володільцями) транспортних засобів вимог законодавства; вживати відповідно до законодавства необхідних заходів для розшуку осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень або переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання, та викрадених транспортних засобів; зупиняти транспортні засоби у разі порушення вимог правил, норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху, наявних ознак, що свідчать про їх технічну несправність або забруднення довкілля, а також у разі наявності даних про те, що вони використовуються з протиправною метою, оглядати транспортні засоби і перевіряти у водіїв документи на право користування і керування ними, а також перевіряти їх наявність у базах даних автоматизованих інформаційно-пошукових систем Державтоінспекції, у передбачених законодавством випадках затримувати ці документи, отримувати від органів юстиції, митних та правоохоронних органів необхідну інформацію про митне проходження та оформлення транспортних засобів, нотаріальне посвідчення угод щодо них, перебування транспортних засобів у розшуку, під арештом тощо, в тому числі інформацію, що надходить до органів МВС у рамках міжнародного співробітництва у сфері боротьби із злочинністю.

Наказом начальника УМВС України у Волинській області № 470 о/с від 22 листопада 2011 року капітана міліції ОСОБА_4 було призначено на посаду командира взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС (далі - ДПС ДАІ МВС).

Виходячи із вищевикладених завдань і повноважень, покладених на міліцію і безпосередньо на підрозділи Державної автомобільної інспекції, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду командира взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС ДАІ МВС, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України, будучи службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, грубо порушив свої службові обов`язки та обмеження, передбачені Законом України „Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII та вищезазначених нормативних актів, використавши надану йому владу в особистих корисливих цілях та в інтересах третіх осіб.

Так, ОСОБА_4 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, вирішив використати свої владні повноваження та відповідні зв`язки у правоохоронних органах, організувавши самовільний, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, то засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, незаконний видобуток на території Маневицького району бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України „Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року „Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення - дорогоцінного каміння органогенного утворення, залучивши до такого незаконного промислу невстановлених осіб, досудове розслідування щодо яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, що мало місце за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території Маневицького району Волинської області знаходяться поклади дорогоцінного каміння бурштину і що на його видобування необхідно отримати відповідний дозвіл (ліцензію), вступив у злочинну змову з старшим інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 2 роти ДПС, підпорядкованої УМВС України у Волинські області ОСОБА_5 , з яким попередньо усно обумовив план незаконного видобування бурштину-сирцю, заручившись при цьому підтримкою останнього про сприяння в усуненні перешкод у злочинній діяльності, фінансуванні підготовчих дій до вчинення злочину.

Бажаючи досягнення злочинної мети, ОСОБА_4 , керуючи підготовчими діями до реалізації злочинного плану, забезпечив підбір осіб, організувавши таким чином групу, яка займатиметься незаконним видобуванням бурштину, з числа невстановлених на даний час слідством осіб, досудове розслідування щодо яких проводиться у іншому кримінальному провадженні.

У подальшому, з метою забезпечення вказаної злочинної діяльності ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбано „мотопомпи, обладнані двигунами внутрішнього згорання, призначені для подачі води під тиском та допоміжного обладнання до них, здійснивши в такий спосіб технічне оснащення членів вищевказаної групи осіб, з якими попередньо домовлено про незаконну діяльність, спеціальним знаряддям незаконного видобування бурштину.

Після цього, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , узявши на себе спільну роль керівників підготовкою та вчиненням протиправних дій з видобутку бурштину, 12 травня 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, забезпечили доправлення членів вищевказаної групи осіб та обладнання для незаконного видобування бурштину-сирцю в урочище „Медвеські поля (місцева назва „Лоше), яке знаходиться на території Маневицької селищної ради Волинської області.

Забезпечення безперервного видобування вказаних корисних копалин та контролю за роботою членів вказаної групи ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 доручили особі з числа близьких родичів ОСОБА_5 , щодо якої досудове розслідування здійснюється в іншому кримінальному провадженні. У вечірню пору цього ж дня вказана група під керівництвом визначеної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особи розпочала незаконне видобування бурштину.

В подальшому, в ніч з 12 травня 2015 року на 13 травня 2015 року працівниками управління СБУ у Волинській області було припинено незаконне видобування бурштину-сирцю в урочищі „Медвеські поля, під час огляду місця події вчинення протиправних дій слідчим вилучено 5 „мотопомп з обладнанням, призначеним для видобування бурштину-сирцю, а на місці вчинення злочину виявлено ряд осіб, з числа членів злочинної змови, загальне керівництво якими здійснювалось ОСОБА_6 і ОСОБА_4 .

У зв`язку з викриттям працівниками УСБУ у Волинській області факту незаконного видобутку бурштину, затримання і вилучення знарядь незаконної діяльності, ОСОБА_4 , діючи як організатор сформованої ним та ОСОБА_5 групи осіб, задля створення передумов для уникнення її членами кримінальної відповідальності за скоєне та відповідно запобігання власного викриття, використовуючи при цьому владні повноваження.

Згідно інформації Державної екологічної інспекції у Волинській об.ккіі № 1473/1-7-2 від 22 липня 2015 року загальна сума шкоди, завданої внаслідок самовільного, нецільового землекористування та зняття родючого шару грунту без спеціального дозволу на території урочища „Медвеські поля Маневицької селищної ради складає 73768 гривень 64 копійки.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив істотну шкоду державним інтересам на суму 73768 гривень 64 копійки, завданої внаслідок самовільного, нецільового землекористування та зняття родючого шару грунту без спеціального дозволу, а також у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього державного органу, недотримання ними норм чинного законодавства, потурання вчиненню правопорушень, тобто дискредитації діяльності органів міліції вцілому і Маневицького поста № 2 УДАІ УМВС України у Волинській області зокрема.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року) як вчинення умисних дій, які виразились в організації незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а також зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи, використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні у зв?язку із закінченням строків давності підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданому до суду клопотанні, просив закрити дане кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу заявленого клопотання,думку прокурора ОСОБА_3 , який проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності не заперечував, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8, 11 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2-3 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п?ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року), які згідно ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

При вирішенні клопотання обвинуваченого суд бере до уваги, що вказані у даному клопотанні злочини вчинено ОСОБА_4 в травні 2015 року.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив вказані у даному клопотанні злочини в травні 2015 року,підстав для зупинення чи переривання перебігу давності в судовому засіданні не встановлено,суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттюу зв?язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 284-288, 350, 369-372, 392-395 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року), а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 240 КК (в редакції від 5 листопада 2009 року), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції від 13 травня 2014 року), закрити у зв?язку із закінченням строків давності.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1