Справа № 629/4530/20
ВИРОК

іменем України

22.07.2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвоката ОСОБА_6 (обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), адвоката ОСОБА_9 (обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), адвоката ОСОБА_10 (обвинуваченого ОСОБА_7 ),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001817 від 14.12.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази

-06.02.2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився по відбуттю строку покарання 14.09.2018 року,

-14.06.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.189 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України;

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили в злочинну змову з метою вимагання грошей у ОСОБА_11 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, у липні 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою вимагання грошей у ОСОБА_11 , приїхали до його буд. АДРЕСА_3 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи спільно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, пред`явив ОСОБА_11 вимогу систематично передавати їм гроші, погрожуючи насильством над його близькими родичами, а також пошкодженням та знищенням його майна, в тому числі шляхом підпалу.

ОСОБА_11 , сприймаючи погрози ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реальними та можливими, на їхню вимогу передав того ж дня 10000 грн. ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 в жовтні 2019 року, в невстановленому місці, діючи за попередньої змовою з ОСОБА_15 , в телефонній розмові знову пред`явив вимогу ОСОБА_11 про передачу грошей в сумі 5000 грн. Того ж дня ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 вказану суму в розмірі 5000 грн.

13.04.2020 та 25.04.2020 в обідній час, в невстановленому місці, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, знову пред`явили вимогу ОСОБА_11 передати гроші у сумі 10000 грн.

29.04.2020 в період часу з 12 год. 08 хв. по 12 год. 19 хв. ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_8 умисел, направлений на незаконне заволодіння грошима ОСОБА_11 шляхом вимагання, знаходячись в парку, поряд будинку Науки та Техніки Філії ПАТ « АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_11 гроші в сумі 10000 грн.

Крім того, 13 грудня 2019 року близько 18:00 год. ОСОБА_7 з метою здійснення крадіжки майна раніше незнайомого ОСОБА_12 прийшов до домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_5 . Впевнившись у відсутності господаріввказаного будинку, ОСОБА_7 з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проник до вказаного будинку через вхідні двері, звідки таємно викрав вироби із золота, а саме: золоту каблучку вагою 2,5 г, вартістю 2375,00 грн., пару золотих сережок вагою 3,6 г, вартістю 3420,00 грн., золоту обручку вагою 2,4 г, вартістю 2280,00 грн., золоті сережки вагою 4 г, вартістю 3800,00 грн., браслет жіночий золотий вагою 4,5 г, вартістю 4275,00 грн., золоту каблучку (перстень) вагою 11,07 г, вартістю 10516,00 грн.

Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 26666,50 грн.

Крім того, 08.03.2020 близько 19:30 год. ОСОБА_8 перебував поряд з автомобілем марки Mitsubishi Lanser, д.н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_13 , який був припаркований на дорозі навпроти парку «Перемоги», розташованого по АДРЕСА_6 , де у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з проникненням до автомобіля.

ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та потерпілий зайшов до приміщення міського будинку культури, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом застосування пульта брелока «Sher-Khan Magicar 6» з серійним номером № 0081251 6 NB-A, який є алгоритмічним кодграббером, за допомогою якого можливо відчиняти автомобілі, проник до вказаного вище автомобіля, звідки таємно викрав ноутбук марки «ASUS» «X55A», вартістю 2333,00 грн., в чорній сумці марки «Caselogic»,вартістю 233,00 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 2566,00 грн.

Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав. Пояснив, що вдень 13.04.2020 року він був на рибалці, коли йому зателефонували з місцевого магазину і повідомили, що його шукають. Прибувши на місце, він зустрівся з невідомими чоловіками, які повідомили, що їх направив ОСОБА_11 , щоб «розібратися». Як зрозумів ОСОБА_7 , ці люди мали побити його за те, що він півроку не телефонував ОСОБА_11 . Раніше між ним та ОСОБА_11 існували трудові відносини без офіційного працевлаштування. Так, ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_11 , який займався фермерством, охороняв його поля та сільськогосподарську техніку. Останнього разу він працював в вересні 2019 року під час збору соняшника. За вказану роботу ОСОБА_11 розрахувався з ОСОБА_7 в грудні 2019 року. При цьому, ОСОБА_7 наполягав на офіційному працевлаштуванні, однак ОСОБА_16 на це не погоджувався, тому трудові відносини між ними припинилися. Порозумівшись з людьми ОСОБА_11 , ОСОБА_7 повернувся додому, де виявив, що вони туди також приходили, виламали двері в його квартирі, налякали неповнолітню доньку його співмешканки. Обурившись, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 , мав з ним емоційну розмову, в ході якої висловлював претензії щодо вказаного інциденту, однак гроші не вимагав. Також, за фактом незаконного проникнення до житла та неправомірних дій відносно неповнолітньої дитинии його співмешканка зверталася з заявою до правоохоронних органів, однак до теперішнього часу цей злочин не розслідувано. Після чого, 25.04.2020 року ОСОБА_7 прибув до магазину «Сільпо» в м.Лозова, де побачив ОСОБА_11 , який сам почав розмову, в ході якої пропонував відшкодування за пошкоджені двері. Однак, ОСОБА_7 повідомив, що не має бажання з ним спілкуватися, оскільки йому це було не цікаво. При цьому, ОСОБА_7 побачив своїх знайомих, до який мав розмову, а з ОСОБА_11 вони розійшлися. Пізніше того ж дня ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_11 , в ході розмови він знову висловлював своє обурення з приводу проникнення до його житла та нападу на його сім`ю, однак гроші не вимагав, погрози не висловлював. Під час розмови ОСОБА_11 сам пропонував відшкодувати завдану шкоду, однак протокол НСРД реплік потерпілогоне містять, тому репліки обвинуваченого про гроші є вирваними з контексту. Під час телефонної розмови вони домовилися про особисту зустріч 29.04.2020 року в парку с-ща Панютино м. Лозова. Під час зустрічі в них відбулася нетривала розмова, в кінці якої ОСОБА_7 залишив ОСОБА_11 номер свого телефону для зв`язку. При цьому, ніяких грошей ОСОБА_11 йому не передавав, розмови про гроші не було.Також. ОСОБА_7 за місцем проживання ОСОБА_11 в липні 2019 року не приїздив, грошей не вимагав і не отримував. В вересні-жовтні 2019 року ОСОБА_7 приїздив в с.Барабашівка і зустрічався з ОСОБА_11 , однак не біля його дому, а в провулку, розмова стосувалася офіційного працевлаштування охоронцем, гроші в сумі 5000 грн. від нього не вимагав та не отримував. З ОСОБА_8 в нього приятельські відносини. Іноді ОСОБА_8 на автомобілі Шкода підвозиву справах ОСОБА_7 , який розповідав йому про конфлікт з ОСОБА_11 .

Крім того, 29.04.2020 року ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_8 поїхати шукати метал. ОСОБА_7 здобув металошукач і чекав ОСОБА_8 біля будинку. В цей час додому повернулася його співмешканка, разом з якою він піднімався в квартиру, а потім знову вийшов з будинку. Там він побачив ОСОБА_17 , з яким встиг привітатися, після чого працівники поліції почали затримання. На нього одягли кайданки та поклали на землю. Також, він бачив, що з іншої сторони будинку аналогічним способом затримали ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , з якими ОСОБА_7 навіть не встиг привітатися. Один з поліцейських в синій формі з написом ДСР намагався покласти гроші в його кишеню, на що він почав кричати сусідам, щоб вони з вікон зафіксувати це на відеокамеру. Як з`ясувалося пізніше, вказані гроші підкинули ОСОБА_8 , однак він цього не бачив. В цей день обвинувачені не зустрічалися. Через деякий час працівники поліції провели його особистий обшук, після чого був обшук його квартири.

До виявленої під час обшуку його квартири каблучки ОСОБА_7 ніякого відношення не має, її підкинули працівники поліції. Потрепілого ОСОБА_12 він знає, як мешканця с.Катеринівки, звідки ОСОБА_7 родом. Однак, в грудні 2019 року ОСОБА_7 в с.Катеринівку жодного разу не приїздив, а свідок ОСОБА_19 його оговорює та дає неправдиві показання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав. Пояснив, що в першій половині дня 29.04.2020 року він їздив в м.Лозова у справах, повернувся додому приблизно о 12:00 год. Коли він знаходився вдома, приблизно о 13:00 год. йому зателефонував знайомий ОСОБА_7 , з яким вони підтримували приятельські відносини, спільних справ не мали. Під час телефонної розмови вони домовилися поїхати шукати метал, у зв`язку з чим ОСОБА_8 на своєму автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , заїхав за знайомим ОСОБА_20 та разом вони поїхали до будинку ОСОБА_7 . Почекавши там 5-10 хв., до них вийшов ОСОБА_18 , а ОСОБА_20 пішов в двір, де був ОСОБА_7 , щоб взяти металошукач. В свою чергу ОСОБА_8 взяв лопату з автомобіля, зачинивши його, після чого на вулиці розмовляв зі ОСОБА_18 . В цей час вони побачили мікроавтобус, з якого вийшли працівники поліції та всіх затримали. Так, працівники поліції одягли кайданки та поклали на землю, його та ОСОБА_18 - за будинком, а ОСОБА_7 та ОСОБА_20 перед будинком. Приблизно через півгодини він побачив, що слідчий почав обшукувати ОСОБА_7 . В цей час один з поліцейських в цивільному підійшов до нього, відкрив його барсетку, яка висіла через плече та полкав туди грошові кошти. ОСОБА_8 спитав, де поняті, та просив викликати адвоката, на що поліцейський сказав, що все буде, відеозйомка при цьому не велася. Приблизно через півгодини його підняли з землі, після чого слідчий почав обшукувати його, були запрошені поняті та здійснювався відеозапис. На питання слідчого, він відповів, що в барсетці знаходяться його речі, маючи на увазі запальничку, сигарети та ключі від автомобіля. Однак, так виявили грошові кошти та сторонній пульт-брелок, причетність до яких він заперечував. Вважає, що вказаний пульт-брелок також йому підкинули разом з грошима. Після особисто обшуку був обшуканий його автомобіль Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , де нічого виявлено та вилучено не було, а потім працвники поліції привезли його за місцем проживання, де також відбувся обшук. Під час обшуку була присутня його дружина та поняті, зокрема запрошений дружиною сусід ОСОБА_21 . Обшук розпочався з прихожої, перевірили тумбочку для взуття, потім оглянули ванну, кухню та житлову кімнату. В кухні знайшли коробку з-під планшету та почали перевіряти її по базах викраденого. В житловій кімнаті знайшли сам планшет, а також ноутбук та сумку для нього. ОСОБА_8 пояснював, що він придбав з рук вказані планшет в коробці та ноутбук в сумці. Крім того, в шкафу знайшли аркуш паперу з чорновими записами, походження якого він не пам`ятає, спортивну куртку брата його дружини, старий мобільний телефон. Коли обшук було завершено, один з працівників ДСР наполегливо питав, чи добре була оглянута поличка для взяття в коридорі. Після чого, оперативний уповноважений ОСОБА_22 виявив там шкарпетку чорного кольору, в яку була завернута граната.

З приводу інкримінованого йому вимагання може пояснити, що з потерпілим ОСОБА_11 він особисто не знайомий. Восени 2019 року ОСОБА_11 хотів продати свій автомобіль, оскільки потрібні були гроші для ремонту сільськогосподарської техніки, у зв`язку з чим цікавився у ОСОБА_7 , зі слів якого між ними були трудові відносини, як це можливо зробити. Оскільки ОСОБА_8 був більш обізнаним в цьому питанні, то ОСОБА_7 попросив його проконсультувати ОСОБА_11 . Таким чином, між ними відбулася телефонна розмова, яка в подальшому ніякого розвитку не мала. ОСОБА_8 додому до ОСОБА_11 в с. Барабашівку не приїздив, вимог про передачу грошових коштів йому не висував та не погрожував. В квітні 2020 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , що між ним та ОСОБА_11 виникло непорозуміння. Так, ОСОБА_11 направив до ОСОБА_7 невідомих чоловіків, які вибили двері в його квартирі, погрожуючи фізичною розправою, а також переслідували його співмешканку ОСОБА_23 . 25.04.2020 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 знаходилися біля магазину «Сільпо» в м.Лозова, кіди також на автомобілі під`їхав ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля ОСОБА_8 та пішов на зустріч з ОСОБА_11 , подробиці розмови йому не відомі. Коли ОСОБА_7 повернувся, вони поїхали в своїх справах. Після чого, ОСОБА_7 телефонував потерпілому, а ОСОБА_8 також брав участь в розмовах, які стосувалися інциденту з нападом, а також щодо родича потерпілого, який відбував покарання в місцях позбавлення волі. ОСОБА_11 пропонував ОСОБА_7 гроші в рахунок відшкодування завданих збитків. В той же час, протокол НСРД (аудіо, відео контролю особи в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , за 25.04.2020 року) не містять реплік ОСОБА_11 , тому достовірно не відображає зміст їх розмови, оскільки репліки обвинувачених є вираваними з контексту, зокрема ОСОБА_8 тільки повторював слова потерпілого. При цьому, вимог про передачу потерпілим грошових коштів він не висував та не погрожував йому, в телефонній розмові брав участь тільки з метою помирити ОСОБА_11 з ОСОБА_7

З приводу інкримінованої йому крадіжки ноутбуку може пояснити, що вечером 08.03.020 року він дійно міг знаходитися біля Будинку АДРЕСА_2 і зустрічатися з ОСОБА_24 , однак крадіжку з автомобіля ОСОБА_13 не вчиняв, жодних пристроїв для незаконного проникнення до автомобілів в нього ніколи не було. Виявлений за місцем його проживання ноутбук він придбав в квітні 2020 року у ОСОБА_25 . Так, йому зателефонував ОСОБА_26 і повідомив, що ОСОБА_27 , в якого раніше він купив планшет, також продає ноутбук. ОСОБА_8 пропозицією зацікавився, тому ОСОБА_27 з ноутбуком в сумці прийшов за місце його проживання. На вулиці біля дому ОСОБА_8 оглянув його візуально, вмикав, жодної інформації там не містилося. ОСОБА_8 придбав його за 2000-2500 грн., заплативши половину ціни, а решту обіцяв повернути, коли ОСОБА_27 принесе зарядний пристрій, мишку та документи на нього. Вдома він дістав ноутбук з сумки, яку більше не чіпав, її вміст не дивився, про наявні там документи та диски йому стало відомо тільки під час обшуку, не виключає, що їх також могли підкинути. Обіцяні зарядний пристрій, мишку та документи на ноутбук ОСОБА_27 так і не приніс. При цьому, в протоклах НСРД (аудіо, відео контролю особи в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 ,за 23.04.2020 року) його розмова зі знайомим на ім`я ОСОБА_28 стосувалася переваг автомобільної сигналізації, яку ОСОБА_8 обирав на той час для себе. Репліки свого співрозмовника щодо пульта брелока Sher-KhanMagicar 6 він прокоментувати не може, оскільки не розуміє, про що йдеться.

Незважаючи на показання обвинувачених, їх вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується такими дослідженими в ході судового розгляду доказами в обсязі та порядку, визначеному з урахуванням думки учасників судового розгляду, а саме такими.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в липні 2019 рокув денний час, більш точної дати та часу не пам`ятає, до його домоволодіння під`їхав автомобіль темного кольру під керуванням ОСОБА_8 . З автомобіля вийшов ОСОБА_7 , представився ОСОБА_11 та почав розмову з ним, в ході якої розповідав неприємні історії про розправи над фермерами району, які не користуються його «захистом» (горять поля та будинки, нищиться техніка). Також, ОСОБА_7 озвучив, що ОСОБА_11 має заплатити йому 10000 грн., щоб уникнути таких історій, оскільки будинок потерпілого та його батьків знаходиться на околоці, тому вони не дочекаються допомоги в разі нападу на них. ОСОБА_11 повідомив, що не має таких грошей, однак ОСОБА_7 наполягав. При цьому, раніше ОСОБА_11 чув від односельців, що обвинувачені займаються вимаганням, тому погрози сприймав реально. Злякавшись, ОСОБА_11 пішов до своїх батьків, які мешкали по сусідству, позичив в матері 10 000 грн. та віддав гроші ОСОБА_29 , який чекав його біля двору. Після чого, обвинувачені поїхали від його домоволодіння.

У вересні 2019 року ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що був у м.Харкові в його (потерпілого) справах, у зв`язку з чим останній винен ще 5000 грн. Потеріплий відмовив ОСОБА_7 , на що останній продовжив погрожував фізичною розправою та знищенням майна. Це було декілька разів, в результаті чого потерпілий порадився з дружиною та виконав вимогу, передавши ОСОБА_7 гроші в кінці вересня жовтні 2019 року. На зустріч ОСОБА_7 приїздив на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 .

В квітні 2020 року потерпілому знову зателефонував ОСОБА_7 з претензією, що невідомі особи в стані алкогольного сп`яніння увірвалися до його будинку, де пошкодили майно та злякали його співмешканку з дитиною. ОСОБА_7 вважав, що цих осіб направив ОСОБА_11 , тому він винен йому 20 000 грн. Вказані обставини не відповідають дійсності, потерпілому ці особи не відомі. Він дійсно скаржився на ОСОБА_7 своєму родичеві, однак вчиняти неправомірні дії не просив. Після чого, ОСОБА_7 неодноразово телефонував ОСОБА_11 , погрожуючи застрелити з рушниці в голову його та дружину, спалити будинок та господарство, нагадуючи про борг 20 000 грн., який зрештою був зменшений до 10 000 грн. В телефонних розмовах також брав участь ОСОБА_8 , який переконував в необхідності платити гроші. Всього було близько 7-8 телефонних дзвінків. Після чергового такого дзвінка потерпілий звернувся до прокуратури, де написав заяву про вчинення відносно нього злочину, а в подальшому надав згоду згоду на співпрацю з правоохоронним органам. В квітні 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, поліцейські встановили на ньому засоби аудіо-, відеоконтролю та повідомили, що ОСОБА_7 перебував біля магазину «Сільпо», у зв`язку з чим ОСОБА_11 також прибув туди, раніше про зустріч вони не домовлялися. Зустрівшись, вони привіталися, однак розмови не відбулося, передачу грошей вони не обговорювали про наступну зустріч не домовлялися, оскільки ОСОБА_7 в цей час зустрів двох своїх знайомих, з якими почав спілкуватися, а потерпілий повернувся додому. Вечером того ж дня ОСОБА_7 сам зателефонував ОСОБА_11 , під час розмови вони домовилися зустрітися 29.04.2020 року в парку с-щі Панютино, де потерпілий мав передати грошові кошти у розмірі 10000 грн. На зустріч потерпілий прибув один, на власному автомобілі, на ньому були засоби аудіо-, відеоконтролю. Вийшовши з автомобілю, він підійшов до ОСОБА_7 та передав йому грошові кошти, які отримав від поліцейських. При цьому, жодних майнових зобов`язань чи боргу перед обвинуваченими ОСОБА_11 не мав, в трудових стосунках з ними не перебував.

Під час досудового розслідування ОСОБА_11 впізнав за фотознімками обвинувачених і в судовому засіданні підтверджує, що саме ОСОБА_7 вимагав в нього гроші, а ОСОБА_8 сприяв в цьому. Також, потерпілому пред`являлися для впізнання інші фотознімки, на одному з яких він впізнав ОСОБА_18 , як свого знайомого. З якою метою проводилося впізнання останнього, потерпілому не відомо.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він мешкає в АДРЕСА_5 . 13.12.2019 року, приблизно о 16:00 год., він вийшов з дому та пішов на роботу. Його дружина також була на роботі, однак двері будинку він не зачиняв, оскільки в дворі був злий собака. Через деякий час йому зателефонувала дружина та повідомила, що вона повернулася додому та виявила, що в будинку розкидані речі, розбитий посуд, переміщенімеблі. Потерпілий викликав поліцію і повернувся додому. Вдома він виявив, що в будинку був порушений порядок речей, зникли золоті прикараси, які зберігалися разом в коробці в шафі: сережки дружини, каблучка, сережки матері, ланцюжок, його печатка та ін. Точний перелік викраденого він повідомляв поліцейським разом з дружиною, яка краще знала характеристики вказаних ювелірних виробів. Також, він не відразу знайшов свої заощадження в іноземній валюті, тому вважав, що їх також було викрадено. Однак, приблизно через місцяць, під час прибирання гроші знайшлилися в будинку, про що він повідомив поліцейським.

Вихід з території його домоволодіння на вулицю здійснюється через ворота з хвірткою. Ворота обладнані замком, відчинити їх ззовні неможливо, хвіртка не зачиняється. Коли його дружина виявила крадіжку, ворота були зачиненими. Збоку розташований провулок, вихід на який здійснюється через хвірку, яка також не зачиняється. Через деякий час після крадіжки потерпілий знайшов там сторонні сліди. Зі сторони вулиці та провулку домоволодіння огороджено парканом, висотою приблизно 170 см. Через провулок розташований сусідній будинок, де мешкала молода пара. По вулиці на відстані 250-300 м знаходиться зупинка громадського транспорту, який іноді зупиняється на вимогу за 200 м від його будинку.

Під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання речей, під час якого він серед трьох каблучок впізнавсвою, за формою. На теперішній час викрадене майнойому не повернуто, матеріальні збитки не відшкодовані. ОСОБА_12 був раніше знайомим з обвинуваченим ОСОБА_7 по роботі, на територію його домоволодіння останній ніколи не приходив, конфліктів з ним не мав. ОСОБА_30 та ОСОБА_31 потерпілий не знає.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 08.03.2020 року, приблизно о 19-00 год., він на своєму автомобілі Mitsubishi Lancer, сріблястого кольору, під`їхав до Будинку АДРЕСА_2 , де мав відбутися концерт до Міжнародного жіночого дня. Надворі починало смеркатися, місцевість освітлювалася ліхтарями. Припаркувавши автомобіль біля дороги посередині паркувального майданчика, він зачинив його брелоком сигналізації, перевірив двері та пішов на концерт. Повернувшись через 40-50 хв., він спробував відчинити автомобіль також брелоком сигналізації, однак він не спрацював. Навколо було багато людей, які поверталися з концерту, однак поруч з автомобілем він нікого підозрілого не бачив. Після чого, він смикнув водійські двері автомобіля, в результаті чого вони відчинилися. Потрапивши в автомобіль, він виявив відсутність на задньому сидіння сумки з ноутбуком, зрозумів що була вчинена крадіжка та викликав поліцію. Був викрадений ноутбук марки Asus, модель Х55А, чорного матового кольору, в сумці знаходилися мишка тазарядний пристрій для ноутбуку, диски з програмним забезпеченням, сімейні фотографії, а також бланк медичного сертифікату психіатра на його ім`я. Хто вчинив крадіжку, потерпілому не було відомо.

Під час досудового розслідування з ним проводилося впізнання речей, під час якого він впізнав свій ноутбук та сумку для нього, за кольором, маркою, адаптером бездротової миші, спеціальною наліпкою на кришці позаду бездротової миші. Коли його виклакали для проведення вказаної слідчої дії, він надавав слідчому гарантійний талон на ноутбук, в якому був зазначений його серійний номер, коробка від ноутбука зберігалася в нього вдома. На теперішній час викрадене майно йому не повернуто, матеріальні збитки не відшкодовані.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показала, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_11 Влітку 2019 року до них додому приїздив автомобіль з двома раніше невідомими їй чоловіками. Як з`ясувалося пізніше, одним з цих чоловіків був ОСОБА_7 , який виходив з автомобіля і спілкувався з її чоловіком біля двору. Інший чоловік, яким був ОСОБА_8 , залишався в автомобілі, сидів за кермом. Після розмови з ОСОБА_7 її чоловік стежкою пішов до будинку своїх батьків, які живуть по сусідству. Через деякий час він підійшов до ОСОБА_7 , а потім повернувся додому. Вказані події вона особисто спостерігала у вікно будинку. Вдома чоловік розповів їй, що ОСОБА_7 вимагав 10 000 грн., погрожуючи розправою над ними та його батьками, пошкодженням та знищенням житла та сільськогосподарської техніки, оскільки вони живуть на околиці села. Чоловік злякався, тому взяв гроші в батьків та віддав їх ОСОБА_7 . Крім того, 30.09.2023 року чоловік був на роботі біля своєї сільськогосподарської техніки. Через деякий час він повернувся додому і повідомив, що йому телефонував ОСОБА_7 і вимагав 5 000 грн. Вони думали проігнорувати цю вимогу, однак під впливом страху чоловік пізніше все-таки відвіз ОСОБА_7 вказану суму. Весною 2020 року вони з чоловіком знаходилися вдома, коли останньому на мобільний телефон надійшов дзвінок з невідомого номеру. Вхідні дзвінки від ОСОБА_7 він заблокував раніше. Під час розмови чоловік змінився в обличчі, гучний зв`язок не вмикав, проте вона чула фрагменти розмови, коли знаходилася близько до нього. Так, в слухавці вона чула голоси двох людей, в тому числі ОСОБА_7 . При цьому, її чоловіку погрожували тим, що вставлять рушницю в рот і вистрелять, спалять сільськогосподарську техніку і дім, якщо він не передасть 10 000 грн., то буде винен 25 000 грн. Її чоловік казав, що грошей не має, оскільки недавно він поховав батька. Здебільшого чоловік слухав, а розмовляв ОСОБА_7 Розмова тривала близько 10-15 хв., після чого вони вирішили звернутися в поліцію. Пізніше їй стало відомо, що чоловік про факти вимагання також повідомляв своєму знайомому ОСОБА_33 , який на теперішній час помер.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що в середені грудня 2019 року, більш точної дати не пам`ятає, вона їздила в АДРЕСА_2 , де півроку тому мешкала її донька в орендованому будинку. Коли донька з`їхала з будинку, ключі від нього за згодою власників залишилися у ОСОБА_19 , яка використовувала вказане житлове приміщення для особистих зустрічей. Повертаюсь додому, приблизно о 17:45 год. ОСОБА_19 чекала автобус до м.Лозова на зупинці. В цей час вона побачила, як з хвіртки будинку навтроти через провулок злівана вулицю вийшов ОСОБА_7 . Він був один, одягнений в куртку з капюшоном, в руках тримав тільки ліхтарик. Коли ОСОБА_7 виходив з хвіртки, вона логічно відкривалася, ворота залишалися зачиненими. Вони переглянулися, після чого ОСОБА_7 пішов в сторону провулку. Пізніше від доньки вона дізналася про крадіжку, яка сталася у вказаному будинку, а через деякий час її викликали в поліцію, де вона була допитана щодо цих обставин. Також, з нею проводилося впізнання особи за фотознімками, в ході якого вона на одному з чотирьох фотознімках впізнала ОСОБА_7 і підтверджує в судовому засіданні, що бачила, як саме він виходив з хвіртки будинку, в якому сталася крадіжка.

Під час повторного допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що їздила в с.Катеринівку на побачення до одруженого чоловіка в нього вдома. Намагаючись приховати вказаний факт, вона спочатку повідомляла, що їздила на день народження онука, а потім на побачення з чоловіком до будинку, де раніше мешкала її донька. Однак, фактично це був зовсім інший будинок, адресу якого вона повідомити не може. Назви вулиць в с.Катеринівка вона не знає, під час проведення слідчого експерименту вона повідомляла адресу будинку, куди вона нібито приходила, та адресу сусіднього будинку, з якого виходив ОСОБА_7 , коли вона очікувала автобус до м. Лозова, прочитавши їх на самих будинках.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показала, що 08.03.2020 року, приблизно о 18-19 год., вона гуляла з собакою біля Будинку АДРЕСА_2 . В цей час на вулиці вже стемніло, однак вказана місцевість була добре освітлена міським ліхтарями. На відстані приблизно 5 м від себе вона побачила, як невідомий чоловік сів, а потім вийшов з автомобілю з сумкою для ноутбуку в руках. Це був автомобіль світло сірого кольору іноземного виробництва, схожий на Mitsubishi, однак достовірно його марку вона не знає. Вказаний чоловік був міцної статури, зростом трохи вище неї, тобто приблизно 170 см, одягнений в чорну куртку з капюшоном на голові. Коли він виходив з автомобіля, вони зустрілися поглядами, тому вона запам`ятала його обличчя. Потім до автомобіля підійшов інший чоловік, який ходив навколо нього. Як вона зрозуміла, це був власник автомобіля, а з автомобіля було викрадене його майно. Через деякий час про вказані обставини її допитував слідчий, в тому числі за її участі проводили слідчу дію на місці події, а також вона впізнавала чоловіка, який виходив з автомобіля з сумкою для ноутбуку. Зараз вона його не пам`ятає і впізнати не може. Їй не відомо, як працівники поліції дізналися про неї. Припускає, що її встановили, оскільки вона кожного дня приблизно в один і той же час гуляє з собакою.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що 08.03.2020 року, приблизно о 19-00 год. він зустрічався з ОСОБА_8 біля Будинку культури в м. Лозова, на автомобільній парковці. Останнього він знає з 2017 року, разом навчалися. Поспілкувавшись приблизно 10 хв. на загальні теми, свідок пішов в сторону парку для прогулянки з донькою. Приблизно через тиждень свідка викликали в поліцію, де він був допитаний щодо цих обставин, оскільки зі слів поліцейських його побачили на відеокамері.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні показав, що він був залучений слідчим ОСОБА_36 під час проведення слідчого експерименту в якості спеціаліста, оскільки він має спеціальність інженер електромеханіки, працює ІТ-спеціалістом в Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. На початку слідчого експерименту слідчий ОСОБА_37 в службовому кабінеті надав йому для огляду пульт-брелок для сигналізації, після чого в мережі Інтернет ОСОБА_35 знайшов інструкцію з користування до нього. В роботі вказаного пристрою використовується алгоритм, який на певній частоті за певної комбінації перехоплює сигнал сигналізації та відчиняє автомобіль. Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_35 довільно підбирав відповідну комбінацію, в результаті чого вдалося відчинити залучений до слідчої дії автомобіль. Також, під час слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 аналогічним способом з декількох спроб вдалося відчинити автомобіль останнього.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показав, що навесні 2020 року, більш точну дату не пам`ятає, в денний час він проходив в с-щі Панютино м.Лозова біля п`ятиповерхового будинку, де поліцейські залучили його в якості понятого для проведення слідчої дії. Коли він підійшов на місце події, там знаходилися спецпризначенці та поліцейські, в тому числі в цивільному одязі, всього не менше 8 осіб, а також стояв ОСОБА_8 , який мав при собі барсетку чорного кольору. На питання поліцейських ОСОБА_8 повідомив, що в барсетці знаходяться його речі. Коли відчинили барсетку, там було багато грошей (пачка купюр номіналом по 200 грн., 100 грн. та 50 грн., точну суму не пам`ятає), які двоє поліцейських вилучили та почали оглядати. В цей час ОСОБА_8 повідомив, що вказані грошові кошти йому не належать і були підкинуті. Під час огляду грошових коштів їх рахували та записували, здійснювалася відео зйомка, разом з ним був інший понятий. Чи були вилучені інші речі, він не пам`ятає, ОСОБА_7 на місці події не бачив.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні показав, що навесні 2020 року, більш точну дату не пам`ятає, в денний час він проходив в смт. Панютино м.Лозова біля п`ятиповерхового будинку, де поліцейські залучили його в якості понятого для проведення слідчої дії. Коли він підійшов на місце події, там знаходилися спецпризначенці та поліцейські, в тому числі в цивільному одязі, всього близько 10 осіб, а також на землі лежав ОСОБА_8 в кайданках, в нього була барсетка. Під час огляду з ОСОБА_8 зняли кайданки та підняли його з землі, однак хто та коли, свідок не бачив, оскільки дивився в іншу сторону. Коли співробітник КОРДу знімав з плеча ОСОБА_8 барсетку, останній повідомляв, що в ній знаходяться його речі. Після чого, поліцейські відчинили барсетку та дістали звідти багато грошей, які почали рахувати під відеокамеру. ОСОБА_8 при цьому повідомляв, що вказані грошові кошти йому не належать і були підкинуті. Купюри вилучних грошових коштів були занесені до протоколу, який він підписував разом з іншим понятим. Чи були вилучені інші речі, він не пам`ятає, ОСОБА_7 на місці події не бачив.

Також, в судовому засіданні були допитані такі свідки сторони захисту.

Так, свідок сторони захисту ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що вона була співмешканкою ОСОБА_7 з лютого 2019 року до дня його затримання працівниками поліції в квітні 2020 року. Зі слів ОСОБА_7 їй було відомо, що до їх знайомства він неофіційно працював у ОСОБА_11 , охороняв поля та техніку. За вказану роботу ОСОБА_11 платив 10 000 грн. на рік, тобто приблизно 800 грн. на місцяць, що не влаштовуваво ОСОБА_7 , тому на початку 2019 року він вже не працював. Одного разу додому до ОСОБА_7 , де вже проживала ОСОБА_23 разом зі своєю неповнолітньою донькою, прийшли невідомі чоловіки, які питали її співмешканця, при цьому вибивали двері. Вдома була тільки її донька, яка дуже злякалася і зателефонувала ОСОБА_7 . Він розмовляв з цими хлопцями, після чого телефонував ОСОБА_11 і питав, навіщо він їх направив. Саме від ОСОБА_7 вона дізналася, що цих хлопців направив ОСОБА_11 . Коли вона вирішила подати заяву до правоохоронних органів щодо нападу на її доньку, організованого ОСОБА_11 , то невідомі чоловіки почали їй погрожувати та одного разу побили біля дому, в результаті чого вона злякалася і нікуди не зверталася. Після чого, заяву до правоохоронних органів подав ОСОБА_7 . В той же час, ОСОБА_11 про свої плани звертатися в поліцію ОСОБА_23 не повідомляла, однак про це могли знати працівники поліці. Особи, які її переслідували, на ОСОБА_11 також не вказували. Чому вона зробила висновк про причетність ОСОБА_11 до нападу на неї, пояснити не може.

В день проведення обшуку ОСОБА_7 знаходився в дворі, збирався з сусідом шукати металобрухт. ОСОБА_8 з ним не було. Вона була в квартирі, збиралася виходити в двір. В дверях її затримали спецпризначенці і наказали залишатися в квартирі, заборонивши користуватися мобільним телефоном. Під час обшуку були виявлені наркотичні засоби, золоту каблучку та інші прикраси. При цьому, вона має схожу каблучку, тому думала, що вилучали саме її. Пізніше з`ясулалося, що її каблучка знаходилася у її доньки. Коли вона переглядала відеозапис проведення обшуку, то побачила, що каблучку, яку вилучили, підкинув праціник поліції ОСОБА_40 . Під час обшуку ОСОБА_23 цього не бачила.

Свідок сторони захисту ОСОБА_41 в судовому засіданні показала, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 . Також, їй на праві вланості належить житло за адресою: АДРЕСА_7 , де проходив обшук. Вона була присутня під час обшуку, однак викликати адвоката на місце його проведення працівники поліції їй не дозволили. Обшук розпочався від вхідних дверей в прихожій, о/у ОСОБА_42 . оглядав тумбочку для взуття, піднімав її. Окрім пари кросівок, там нічого виявлено не було. Після чого, були оглянуті ванна, кухня, де вилучили планшет з коробкою. Потім оглядалася житлова кімната, де вилучили ноутбук, сумку для нього, аркуш паперу з записами, куртку чоловічу зі шкафу. Коли огляд житлової кімнати вже завершувався, одини з працівників поліції сказав, що потрібно ще раз оглянути тумбочку для взуття. В цей час в прихожій на декілька секунд вимкнулося світло. Після чого, один з поліцейських біля тумбочки спитав, чия це шкарпетка. Саму шкарпетку ОСОБА_41 не бачила, однак відповіла, що це її, оскільки лише вона могла залишити шкарпетки в кросівках. При цьому, вона користується лише білими шкарпетками, тому уточнила, якого вона кольору. Коли працівник поліції показав чорну шкарпетку, ОСОБА_41 заперечувава, що вона належить їй. Як з`ясувалося в шкарпетці була граната, яка в подальшому була вилучена спеціалістами вибухотехніками, відбитки папілярних візерунків не робили. На той час до проведення обшуку вже був допущений адвокат. В їх з чоловіком житлі вказаної гранати ніколи не було і вона їм не належить.

З приводу вилучених речей може пояснити, що чоловіча куртка налажала її брату, який на той час відбував покарання в місцях позбавлення волі. Чоловік вказану куртку ніколи не носив, оскільки вона не підходила йому за розміром. Планшет та ноутбук її чоловік придбав приблизно за два місцяця до обшуку. Так, одного разу до них додому приходив знайомий чоловіка ОСОБА_27 , з яким вони зустрічалися на вулиці. Подробиці розмови між ними свідку не відомі. Після зустрічі чоловік повідомив, що придбав у ОСОБА_25 планшет. Ціну планшету ОСОБА_41 не знає, золотистого кольору, марку, модель не пам`ятає, він був в коробці, в справному стані. Через деякий час за аналогічних обставин чоловік придбав ноутбук. Подробиці розмови між чоловіком та Файдою ОСОБА_43 свідку не відомі. Ціну ноутбуку ОСОБА_41 не знає, він був чорного кольору, в сумці, вміст якої вона не дивилася, в справному стані.

Свідок сторони захисту ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що навесні 2020 року, близько обіду, більш точно дату та час не пам`ятає, він домовився шукати метал з ОСОБА_8 . Так, за ним додому заїхав на автомобілі ОСОБА_8 , після чого вони поїхали до будинку ОСОБА_7 , де чекали його сусіда ОСОБА_17 , щоб взяти в нього металошукач. ОСОБА_20 підійшов до двору будинку, де побачив ОСОБА_7 та почав з ним розмовляти. ОСОБА_8 залишився за будинком, спілкувався зі ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_44 прийшов, ОСОБА_20 разом з ним зібралися йти за металошукачем. В цей час там з`явилися поліцейські, які його, ОСОБА_17 та ОСОБА_7 поклали на землю, одягнувши кайданки. При цьому, він чув розмову працівників поліції про брелок, на що ОСОБА_7 кричав, що вони нічого йому не підкинуть. Приблизно через 30 хв. його та ОСОБА_17 підняли та відвели в бік. В 4-5 кроках від себе з іншої сторони будинку ОСОБА_20 побачив ОСОБА_8 . До останнього підійшов працівник поліції, вдягнений в цивільний одяг, якого раніше свідок бачив в відділенні поліції, відкрив барсетку ОСОБА_8 та поклав в неї пачку грошей, діставши їх перед цим зі своєї кишені. ОСОБА_8 кричав, де поняті. Після чого, ОСОБА_20 та ОСОБА_17 відвезли в відділення поліції, звідки через 10-15 хв. відпустили.

Свідок сторони захисту ОСОБА_45 в судовому засіданні показав, що він працює оперативним уповноваженим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, був залучений для проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_7 . Під час вказаної слідчої дії були виявлені та вилучені наркотичні речовини. Решту обставин обшуку не пам`ятає, в тому числі щодо виявлення та вилучення золотої каблучки (персня). Він вказаний речовий доказ ОСОБА_7 не підкидав, в своїй роботі керується КПК України. Під час обшуку здійснювалася відео фіксація, а також складався відовідний протокол.

Свідок сторони захисту ОСОБА_46 в судовому засіданні показала, що з 2015 року до вересня 2019 року вона разом з сім`єю мешкала в буд. АДРЕСА_8 , який вони орендували. Під час оренди вони змінювали замок на вхідних дверях, власнику дублікат не передавали. Коли вони з`їхали з будинку, нагоди зустрітися з власником не було, тому вони повернули ключі тільки в кінці грудня 2019 року, точно не раніше 13.12.2019 року, на той час в будинку ніхто не проживав. Також, коли вони з`їжджали з будинку, то забрали котел опалення, який самі встановлювали, тому проживати там в зимовий період було неможливо. ОСОБА_19 чи її доньку свідок не знає, ключі від будинку нікому не передавала. До 2015 року в будинку мешкала родина на прізвище Розсоха. В сусідньому будинку через провулок мешкав ОСОБА_12 з дружиною. Про крадіжку в його будинку ОСОБА_46 дізналася від мешканців села, обставини їй не відомі.

Свідок сторони захисту ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що в березні 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, він йшов до свого знайомого ОСОБА_8 , який проживав в АДРЕСА_4 . По дорозі він зустрів раніше знайомих йому Несповитого ОСОБА_47 та ОСОБА_48 . Останній запропонував придбати в нього планшет. Оскільки ОСОБА_26 планшет був не потрібен, він зателефонував ОСОБА_8 та запропонував йому. ОСОБА_8 пропозицією зацікавився, тому ОСОБА_26 прийшов до нього разом з ОСОБА_49 , в якого при собі був планшет. На вулиці, біля дому ОСОБА_8 , між ними відбулася розмова, дружини ОСОБА_8 при цьому не було. ОСОБА_8 оглянув планшет (золотистого кольору, в чохлі-книжці чорного кольру, зі слів ОСОБА_25 акумулятор погано тримав заряд), пілся чого придбав його за 1000 грн. Приблизно через два тижні ОСОБА_26 , який в цей час був разом з ОСОБА_8 , знову зателефонував ОСОБА_27 , який цього разу запропонував придбати в нього ноутбук за 2000 грн. ОСОБА_26 вказаний ноутбук не підійшов, оскільки не був гральним, тому він озвучив пропозицію ОСОБА_8 , який нею зацікавився. Через деякий час вони втрьох зустрілися біля будинку ОСОБА_8 . Останній оглянув ноутбук і придбав його, заплативши 500 грн., а решту обіцяв повернути, коли ОСОБА_27 принесе зарядний пристрій та документи на нього. Повних анкетних даних ОСОБА_25 він не знає, на теперішній час він помер. Несповитий ОСОБА_50 також помер.

Свідок сторони захисту ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що він понятим під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , був запрошений до участі в слідчій дії його дружиною. Метою обшуку було виявлення грошових коштів, отриманих злочинним шляхом. Обшук розпочався з прихожої, перевірили тумбочку для взуття, потім оглянули ванну, кухню та житлову кімнату. В прихожій та ванній нічого не виявили, в кухні вилучили коробку з-під побутової техніки, яка зі слів слідчого фігурувала в справі про крадіжку. В житловій кімнаті вилучили ноутбук та куртку, які зі слів слідчого також були в списках викраденого. ОСОБА_8 пояснював, що компьтерну техніку він придбав в знайомого. Коли вони виходили з кімнати, хтось з працівників поліції запропонував оглянути прихожу уважніше. Інший працівник підійшов до тумбочки для взуття, де на верхній полиці в кросівку виявив шкарпетку, в якій знаходилася гранта. ОСОБА_8 відразу ж повідомив, що її підкинули. Чи міг хтось з присутніх це зробити, свідку не відомо. Він не бачив, щоб працівник поліції, який знайшов гранату, чи будь-хто інший підходили до тумбочки. Всього під час слідчої дії брали участь 3 чи 4 працівники поліції, до виявлення гранати обшук тривав близько півгодини. Вхідні двері до квартири не зачинялися. Адвокат приїхав, коли гранату вже знайшли.

З протоколу обшуку від 29.04.2020 року вбачається, що на підставі ухвали слідчого суді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000054 від 17.04.2020 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку було виявлено та вилучено: 1) полімерну банку з кришкою, в якій зберігалася висушена та подрібнена речовина рослинного походження; 2) полімерний пакет з подрібненою висушеною речовиною; 3) згорток з речовиною рослинного походження; 4) два фрагменти пляшки; 5) ноутбук ASUS; 6) перстень жовтого кольору, 4 браслети, хрестик, підвіска з металу сірого кольору (т.2 а.с. 192-197).

Під час проведення обшуку здійснювався відеозапис, який судом було досліджено та встановлено, що він повністю відповідає змісту вищезазначеного протоколу.

Постановами слідчого від 13.05.2020 року, 30.04.2020 року та 16.06.2020 року вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 полімерну банку з кришкою, в якій зберігалася висушена та подрібнена речовина рослинного походження; полімерний пакет з подрібненою висушеною речовиною; згорток з речовиною рослинного походження; два фрагменти пляшки; ноутбук ASUS; перстень жовтого кольору визнані речовими доказами у кримінальному провадження (т.4 а.с. 48-49, 56).

При цьому, в судовому засіданні був досліджений перстень з металу жовтого жовторого кольору, верхівка якого має гладку поверхню.

З протоколу обшуку від 29.04.2020 року вбачається, що на підставі ухвали слідчого суді Лозівського міськрайонного суду Харківської області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000054 від 17.04.2020 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7 . Під час обшуку було виявлено та вилучено: в приміщенні кухні коробку з планшетного комп`ютера Хіаомі РаD 2, в приміщенні зали планшетний комп`ютер Хіаомі РаD 2 в чорному чохлі зі шкірозамінника, сумку для ноутбуку CaseLogic, чорного кольору в середині якого мається сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_13 , зарядний пристрій для ноутбуку ASUS, 7 оптичних дисків, 6 звичайних дисків, 1 компакт-диск. Також, виявлено ноутбук ASUS Х55А, аркуш паперу з записами, мобільний телефон, частину мобільного телефону, мобільний телефон iPhon з розбитим склом, куртка чорна спортивна зі смугами та капюшоном, за тумбочкою при вході предмет, схожий на гумовий кийок, а також на тумбочці для взуття при вході, в згорнутій панчосі предмет, схожий на гранату (т.3 а.с. 50-57).

Дослідженням відеозапису проведення обшуку підтверджується факт виявлення та вилучення вищевказаних зазначених в протоколі речей і документів. Після оголошення ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук ОСОБА_8 повідомив слідчого, що має намір запросити адвоката, на що отримав роз`яснення, що останній буде допущений до проведення слідчої дій відразу ж по приїзду. З приводу планшету та ноутбуку з сумкою до нього ОСОБА_8 поясняв, що він її придбав з рук. Під час проведення обшуку був допущений захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 .

Постановами слідчого від 30.04.2020 року та 28.05.2020 рокувилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 ноутбук ASUS разом з зарядним пристроєм та сумкою для ноутбука, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_13 , аркуш паперу з записами, куртку чорну спортивну з капюшоном, осколки (уламки) з гранати РГД - 5 визнані речовими доказами у кримінальному провадження (т.4 а.с. 50-52, 53).

Дослідженням в судовому засіданні речових доказів встановлено ноутбук марки ASUSX55, який має маркування C5NOBC7755S21D, зарядний пристрій ASUS А32, сумка для ноутбука, в середині якої знаходиться сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_13 , диски та фотозніми, а також аркуш паперу з записами.

З протоколу огляду місця події від 13.12.2019 року вбачається, що було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_5 . Прохід на територію домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку, яка засобами замикання не оснащена. Прохід до будинку здійснюється через дерев`яні двері, які зачиняються на замок. В прихожій на підлозі розкидані речі власників будинку, на серванті в скрині зі слів власника знаходилися ювелірні вироби, які були викрадені. В інших житлових кімнатах обстановка порушена, речі та одяг викинуті на підлогу, на підвіконні виявлено гаманець власника, з якого з його слів були викрадені грошові кошти (т.3 а.с. 116-121).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав викрадений в нього перстень з металу жовтого кольору з гладкою фронтальною поверхнею (т.3 а.с. 123-128).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 9651/9954-9958 від 22.05.2020 року ринкова вартість каблучки золотої, вагою приблизно 2,5 г 2375 грн., пари сережок, вагою приблизно 3,6 г 3420 грн., обручки золотої, вагою приблизно 2,4 г 2280грн., золотих сережок у формі ромба, вагою приблизно 4 г 3800 грн., браслету жіночого золотого, вагою приблизно 4,5 г 4275 грн., золотої каблучки (персня), вагою 11,07 г 10516,50 грн., а всього 26666,50 грн. (т.3 а.с 129-133).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2019 року вбачається, що свідок ОСОБА_19 впізнала за фотознімками ОСОБА_7 , як чоловіка, який 13.12.2019 року виходив з будинку ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_5 (т.3 а.с. 134-135).

З протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 вбачається, що остання повідомила, що 13.12.20219 року вона приходила за адресою: АДРЕСА_5 . Повертаючись додому, вона пішла на маршрутне таксі, яке зупинялося біля будинку АДРЕСА_5 (показала на місці). Там вона побачила чоловіка, який вийшов з двору і попрямував в провулок. Пізніше зі слів доньки вона дізналася, що в цей день, в цьому будинку була вчинена крадіжка. В ході слідчого експерименту була встановлена відстань 3,20 м між свідком на чоловіком, який виходив з будинку потерпілого.(т.3 а.с. 136-139).

Дослідженням в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту було встановлено, що він повністю відповідає змісту вищезазначеного протоколу. Також, свідок повідомила прикмети чоловіка, який виходив з двору потерпілого.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав за фотознімком ОСОБА_8 , як чоловіка, який разом з іншими особами вимагав в нього грошові кошти, погрожуючи застосуванням насильства та знищення майна (т.3 а.с. 162-164).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав за фотознімком ОСОБА_7 , як чоловіка, який разом з іншими особами вимагав в нього грошові кошти, погрожуючи застосуванням насильства та знищення майна (т.3 а.с. 165-167).

Постановою прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 № 212т від 22.04.2020 року постановлено провести спеціальний слідчий експеримент у вигляді передачі заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від потерпілого ОСОБА_11 особам: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_51 (т.3 а.с. 168-169).

З протоколу огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 29.04.2020 року слідчим на підставі постанови прокурора від 22.04.2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту було оглянуто та скопійовано грошові купюри, отримані з державного бюджету, а саме: номіналом по 200 грн. 27 шт. на загальну суму 5400 грн., номіналом по 100 грн. 20 шт. на загальну суму 2000 грн., номіналом по 50 грн. в кількості 52 шт., на загальну суму 2600 грн. Після чого, вказані грошові купюри були вручені потерпілому ОСОБА_11 для подальшої передачі під час проведенняконтролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту ОСОБА_7 (т.3 а.с. 170-211).

Згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 05.06.2020 року грошові кошти для проведення оперативних заходів у кримінальному провадженні,внесеному до ЄРДР за № 0000054 від 17.04.2020 року, в сумі 10000 грн. були видані в підзвіт матеріально відповідальній особі Лозівського ВП ГУНП в Харківській області по видатковому касовому ордеру без фіксації серії та номера купюр. Копії відповідних касових ордерів не надаються, оскільки вказані відомості становлять державну таємницю (т.7 а.с. 126).

З протоколу огляду особи від 29.04.2020 року вбачається, що був оглянутий ОСОБА_11 , в якого при собі грошових коштів не було. Потім ОСОБА_11 направився до парку с-ще Панютино для зустрічі з ОСОБА_7 та передачі йому грошових коштів, які були вручені потерпілому (т.3 а.с. 212 213).

Ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 22.04.2020 року надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контроль особи у відношенні ОСОБА_7 (т.3 а.с. 242-243).

Зпротоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експериментувід 30.04.2020 року вбачається, що вказана слідча дія була проведена 29.04.2020 року, в ході якої задокументовано факт вимагання та отримання грошових коштів в сумі 10000 грн. ОСОБА_7 . Отримавши вказану суму останній зустрівся з ОСОБА_8 , якому передав грошові кошти в сумі 10000 грн. для подальшого обміну. В ході проведення затримання фігурантів грошові кошти були вилучені у ОСОБА_8 . Проведення НСРД зафіксовано на флеш-карту формату microSD «Team» з інв. 1116т(т.3 а.с. 214-215).

З протоколу затримання № 29/86 вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий 29.04.2020 року о 14:21 год. На підставі ч.3 ст. 208 КПК України було проведено обшук затриманої особи, під час якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: пачку сигарет Bond, мобільний телефон ХІОМІ, ключі назв`язці (т.3 а.с. 216-220).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на флеш-карті встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації (т.7 а.с. 178).

Постановами слідчого від 30.04.2020 року та 16.06.2020 року вилучений під час особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_7 мобільний телефон ХІОМІ визнаний речовими доказом у кримінальному провадженні (т.4 а.с. 55-56).

З протоколу затримання № 30/86 вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий 29.04.2020 року о 14:59 год. На підставі ч.3 ст. 208 КПК України було проведено обшук затриманої особи, під час якого у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «SAMSUNG», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_5 ; брелок від автомобіля марки «MagicarScher-Khan» синього кольору; грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень кожна в кількості 27 (двадцяти семи) штук; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень кожна в кількості 20 (двадцяти) штук; грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень кожна в кількості 52 (п`ятдесят дві) штуки, а також одна купюра номіналом 50 доларів США(т.3 а.с. 221-225), які в подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні були досліджені вказані речові докази, зокрема брелок від автомобіля марки «MagicarScher-Khan» синього кольорута грошові купюри номіналом по 200 (двісті) гривень кожна в кількості 27 (двадцяти семи) штукз наступними серійними номерами: ТЖ 9815526, ХБ 3753990, СА 9606541, ПГ 9336799, ПБ 9790591, ПБ 9790595, ХЗ 8303112, ХЗ 8303114, ХЗ 8303160, ХЗ 8303161, ХЗ 8303159, СИ 8815715, СИ 8815714, СИ 8815713, СИ 8815711, СИ 8815712, СИ 8815709, СИ 8815710, СИ 8815708, СИ 8815707, СИ 8815701, СИ 8815706, СИ 8815702, СИ 8815703, СИ 8815704, СИ 8815705, ХБ 3753992 на загальну суму 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень кожна в кількості 20 (двадцяти) штук з наступними серійними номерами: УУ 6562867, УУ 3318939, УМ 8841937, УЕ 1756940, УШ 1726405, УИ 6658515, УТ 6549234, УВ 1118846, УК 4622516, УА 5829033, УЛ 9646004, УЕ 7362910, УЧ 1519852, УЗ 3859824, УХ 7632182, УК 9345064, УТ 3204086, УЖ 4855640, УГ 3847070, УЖ 9552340 на загальну суму 2000 (дві тисячі) гривень: грошові кошти номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень кожна в кількості 52 (п`ятдесят дві) штуки з наступними серійними номерами: АА 0956004, АА 7378940, АА 4049515, АА 1877940, АА 3433487, АА 3433486, АА 9756291, АА 4100869, АА 3096960, АА 7848479, АА 0521332, АА 9206551, АА 0962663, АА 0209289, АА 7757346, АА 7168626, АА 6871879, АА 8646383, АА 8514509, АА 9375883, АА 9193780, АА 0989541, АА 3630103, АА 6728670, АА 9819692, АА 7430637, АА 0079927, АА 4049562, АА 4439524, АА 9392248, АА 6425968, АА 3875735, АА 7821646, АА 6712667, АА 1607059, АА 9846873, АА 1414705, АА 7838786, АА 6269003, АА 6269007, АА 6269009, АА 6269008, АА 7757149, АА 7314979, АА 4493600, АА 4097774, АА 5159164, АА 2219606, АА 9166328, АА 8488581, АА 2965236, АА 8096500 на загальну суму 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

Дослідженням в судовому засіданні додатку на флеш-карті встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації. Відеозапис розпочинається, коли слідчий повідомляє про ОСОБА_52 , який стоїть поруч в кайданках, час затримання 14:15 год. Після чого, ОСОБА_8 були роз`яснені підстави затримання, права затриманого та розпочався його особистий обшук за участі двох понятих ОСОБА_53 та ОСОБА_54 . Під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 слідчий перевірив його кишені та взуття. На питання слідчого, кому належить барсетка, ОСОБА_8 повідомив, що йому, заперечень щодо її обшуку не мав. На питання слідчого, кому належать грошові кошти, виявлені в барсетці, ОСОБА_8 відповів, що не знає. Заперечень щодо решти виявлених речей і документів не мав. Після чого, слідчим був складений опис вилучених речей і документів(т.7 а.с. 181).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 29.04.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_55 вбачається, що останній пояснив та показав обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, аналогічні наданим в судовому засіданні (т.3 а.с. 228-230).

З протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю особи від 14.05.2020 вбачається, що 25.04.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 22.04.2020 року та доручення слідчого (т.3 а.с. 244) старшим оперуповноваженим УСР в Харківській області ДСР Національної поліції України було задокументовано розмову ОСОБА_7 (відмічений, як ОСОБА_56 ) з потерпілим ОСОБА_11 (відмічений, як ОСОБА_57 ) за період 25.04.2020 року з11:54 до 12:21. Зокрема, ОСОБА_11 цікавився у ОСОБА_7 , за що він винен йому платити. В свою чергу ОСОБА_7 відповідав, що після цих слів ОСОБА_11 взагалі працювати не буде, а до того, хто таке казав, приїхали і все спалили (т.3 а.с. 231-235).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на флеш-карті формату microSD «Team» з інв. 1093т встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації (т.7 а.с. 150).

Згідно висновку експерта № 11/1/144 СЕ 20 від 14.07.2020 року ОСОБА_7 брав участь в розмові, що міститься на вказаній флеш-карті 1093т. Йому належать слова та фрази, позначені індексом «В». Ознак монтажу не виявлено. (т.4 а.с. 68-86).

З протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю особи від 14.05.2020 вбачається, що 29.04.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 22.04.2020 року та доручення слідчого (т.3 а.с. 244) старшим оперуповноваженим УСР в Харківській області ДСР Національної поліції України було задокументовано зустріч ОСОБА_7 (відмічений, як ОСОБА_56 ) з потерпілим ОСОБА_11 (відмічений, як ОСОБА_57 ), яка відбулася за період 29.04.2020 року з 11:54 до 13:37 в сквері навпроти автозаправної станції по АДРЕСА_2 . Після розмови ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 грошові кошти (т.3 а.с. 236-240).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на флеш-карті формату microSD «Team» з інв. 1116т встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації (т.7 а.с. 150).

Згідно висновку експерта № 11/1/144 СЕ 20 від 14.07.2020 року ОСОБА_7 брав участь в розмові, що міститься на вказаній флеш-карті1116т. Йому належать слова та фрази,позначені індексом «В». Ознак монтажу не виявлено. (т.4 а.с. 68-86).

З протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю особи від 14.05.2020 вбачається, що 25.04.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року та доручення слідчого (т.4 а.с. 18-20) в автомобіліШкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 , було задокументовано розмову останнього (відмічений, як ОСОБА_56 ) та ОСОБА_8 (відмічений, як ОСОБА_58 ) з потерпілим ОСОБА_11 (відмічений, як ОСОБА_57 ), яка відбулася за період 25.04.2020 року з 11:48 до 16:03. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з мобільного телефону останнього по черзі повідомляли ОСОБА_11 про необхідність сплатити 10000 грн., щоб його залишили в спокої. Зі змісту реплік обвинувачених вбачається, що раніше потерпілий вже сплачував їм грошові кошти, зокрема двічі в минулому році. При цьому, ОСОБА_11 нервував та скаржився на погрози на його адресу. Під час розмови було досягнуто домовленість про передачу грошей в середу о 12 год. (т.4 а.с. 21-33).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на оптичному диску «VerbatimDVD-R» з інв. 918т встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації (т.7 а.с. 150), окрім розмови в файлі «12-41-33.2-480.wav», який в папці « НОМЕР_6 » виявлено не було.

Згідно висновку експерта № 11/1/144 СЕ 20 від 14.07.2020 року ОСОБА_7 брав участь в розмові, що міститься на вказаному диску 918т. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як ОСОБА_56 . Також, ОСОБА_8 брав участь в розмові, що міститься на вказаному диску 918т. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як ОСОБА_58 . Ознак монтажу не виявлено. (т.4 а.с. 68-86).

З протоколу від 14.05.2020 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року та доручення слідчого (т.4 а.с. 18-20) було проведено негласну слідчу (розшукову) дію зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером оператора стільникового зв`язку НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_7 . Під час проведення НСРД була зафіксована телефонна розмова ОСОБА_7 з ОСОБА_11 за 13.04.2020 року. Зі змісту розмов вбачається, що ОСОБА_7 пред`являє претензії до ОСОБА_11 за те, що останній поскаржився своїм родичам щодо вимагання в нього грошей. (т.4 а.с. 39-47).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на оптичному диску «VerbatimDVD-R» з інв. 281нт встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації (т.7 а.с. 150).

Згідно висновку експерта № 11/1/144 СЕ 20 від 14.07.2020 року ОСОБА_7 брав участь в розмові, що міститься на вказаному диску 281нт. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як ОСОБА_56 . Вирішити питання щодо виявлення ознак монтажу не вбачається можливим з урахуванням запису інформації з каналів мобільного зв`язку цифровими реєстраторами.

Згідно протоколу огляду місця події від 08.03.2020 року було оглянуто відкриту ділянку місцевості по АДРЕСА_4 , де поруч з бордюром стоїть автомобіль Mitsubishi Lanser д.н. НОМЕР_8 АТ, який не має видимих пошкоджень та слідів на ньому (т.4 а.с. 126-128).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 серед наданий йому чотирьох ноутбуків марки ASUS, різних моделей, впізнав ноутбук під номером 2, який згідно довідки є ноутбуком ASUS Х55А, який був в нього викрадений (т.4 а.с. 129-133).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 впізнав сумку для ноутбуку, яка в нього була викрадена (т.4 а.с. 134-139).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/1105СЕ-20 від 15.05.2020 року ринкова вартість станом на 08.03.2020 року ноутбуку ASUS Х55А становить 2333 грн., сумки для ноутбуку 233 грн. (т.4 а.с 140-152).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_34 впізнала за фотознімком ОСОБА_8 , як чоловіка, який 08.03.2020 року сідав до автомобіля Mitsubishi, звідки виносив сумку з ноутбуком (т.4 а.с. 153-155).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.05.2020 року вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_59 було перевірено можливість відчинити автомобіль Шевроле Авео, державний номерний знак НОМЕР_9 , за допомогою пристрою, вилученого у ОСОБА_8 , шляхом натискання кнопки 1 2 рази та кнопки 2 1 раз, в результаті чого здійснюється зчитування коду, автомобіль знімається з сигналізації та відчиняється (т.3 а.с. 31-34).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_13 вбачається, що останній пояснив та показав обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, аналогічні наданим в судовому засіданні. Також, за участю спеціаліста ОСОБА_59 була перевірена можливість відчинити його зачинений автомобіль MitsubishiLanser д.н. НОМЕР_8 АТ за допомогою пристрою, вилученого у ОСОБА_8 (т.4 а.с. 166-169).

Згідно висновку судової телекомунікаційної експертизи № 9970 від 17.07.2020 року пульт-брелок «MagicarScher-Khan» являється алгоритмічним кодграббером. За допомогою даного пристрою можливо відчиняти автомобілі, зокрема автомобіль MitsubishiLanser д.н. НОМЕР_8 АТ. (т.4 а.с. 158-161).

З протоколу від 02.06.2020 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року та доручення слідчого (т.4 а.с. 18-20) було проведено негласні слідчі (розшукові) дії аудіо, відео контроль особи у відношенні ОСОБА_7 в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 ,під час якого були задокументовані розмови останнього (відмічений, як «В.О.Г») та ОСОБА_8 (відмічений, як « ОСОБА_60 ») за період часу з 25.03.2020 року до 24.05.2020 року(т.4 а.с. 185-202), збережені у файлах:

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200402_20200402_110125_782_31, в якому міститься розмова за 02.04.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_7 з ОСОБА_8 спостерігають за фермером з метою заволодіння грошовими коштами;

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200410_20200410_120123_892_93, в якому міститься розмова за 10.04.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_7 з ОСОБА_8 домовляються про можливість заволодіння грошовими коштами фермера;

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200423_20200423_232147_309_9872 в якому міститься розмова за 23.04.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_8 цікавиться в невідомого про пульт-брелок «Scher-KhanMagicar 6»;

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200424_20200424_100121_308_100, в якому міститься розмова за 23.04.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_8 цікавиться пристроєм для проникнення до автомобілів.

Дослідженням в судовому засіданні додатків на оптичному диску «VerbatimDVD-R» з інв.1097нт встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації щодо вищевказаних файлів (т.7 а.с. 177).

Також, були задокументовані інші розмови, зі змісту яких не встановлено відомостей щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме:

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200407_20200407_110122_149_85,

файл:_storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200410_20200410_221549_348_87, файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200411_20200411_130124_488_89,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200411_20200411_140124_857_89,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200407_20200407_110122_149_85,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200410_20200410_221549_348_87,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200411_20200411_130124_488_89,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200411_20200411_140124_857_89,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200403_20200403_190948_594_96,

файл: _storage_emulated_0_.nomedia_Zerber_20200423_20200423_010917_624_72.

Згідно висновку експерта № 11/1/160 СЕ 20 від 06.08.2020 року ОСОБА_7 брав участь у вищевказаних вказаних розмовах. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як « ОСОБА_61 ». Також, ОСОБА_8 брав участь в вищевказаних розмовах. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як « ОСОБА_60 ». Ознак монтажу не виявлено. (т.4 а.с. 170-184).

Крім того, предметом експертного дослідження були інші розмови згідно протоколу про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 02.06.2020 року, які містяться у файлах:

storage_emulated_0_.

АДРЕСА_9 ,

однак встановити участь в них ані ОСОБА_7 , ані ОСОБА_8 не виявилося можливим у зв`язку з непридатністю мовного матеріалу для ідентифікаційних досліджень.

Ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 24.03.2023 року за клопотанням прокурора надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, здобутих у кримінальному провадженні,внесеному до ЄРДР за № 0001817, на підставі ухвал № 4073т, № 4074т від 25.03.2020 року, зафіксованих в протоколах про результати здійснення НСРД від 14.05.2020 року та 02.06.2020 року, № 764т від 20.01.2020 року, зафіксованих в протоколі НСРД від 13.04.2020 року, в якості доказів у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0000282 за ч.3 ст. 185 КК України, за № 0000309 за ч.3 ст. 185 КК України, за № 0000054 за ч.2 ст. 189 КК України, за № 0000589 за ч.1 ст. 309 КК України, за № 0000590 за ч.1 ст. 263 КК України. Згідно супровідного листа від 26.04.2023 року прокурором в порядку ч.11 ст. 290 КПК України стороні захисту відкрито додаткові матеріали, отримані під час судового розгляду. (т.7 а.с.100-104).

Постановою прокурора від 30.04.2020 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0001817, № 0000282 та № 0000054 об`єднані в одне провадження за № 0001817 (т.7 а.с.125).

Постановою прокурора від 28.05.2020 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0001817, № 0000589 та № 0000590 об`єднані в одне провадження за № 0001817. (т.7 а.с.124).

Дослідивши докази, суд враховує, що зазначені вище показання потерпілихта свідків сторін кримінального провадженнябули безпосередньо отримані в ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95 КПК України, а тому є допустимими доказами. При цьому, суд відхиляє заперечення прокурора щодо допустимості показань свідків захисту, які не були допитані під час досудового розслідування, посилаючись на невідкриття їх стороні обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, оскільки чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить такої вимоги для сторони захисту (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 7 червня 2022року у справі № 462/1710/16-к).

Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд вважає їх правдивими, оскільки вони є логічними, послідовними, підтверджуються іншими встановленими судом фактичними обставинами справи.

В той же час, доводи сторони захисту щодо порушення права обвинувачених на захист у зв`язку з тим, що потерпілівідмовилися від повторного допиту щодо досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, враховуючи положення п.6 ч.1 ст. 56 КПК України, згідно яких протягом кримінального провадження потерпілий має право давати пояснення, показання або відмовитися їх давати. Зі змісту заяв потерпілих вбачається наступне: ОСОБА_11 (т.9 а.с. 89, 136) доповнювати свої раніше надані показання не бажає, з`явивтися в судове засідання не може через зайнятість на роботі; ОСОБА_12 (т.9 а.с. 84, 156) доповнень до своїх раніше наданих показань не має, прибути в судове засідання не може за станом здоров`я; ОСОБА_13 (т.9 а.с. 87, 135) доповнювати свої раніше надані показання не бажає, з`явивтися в судове засідання не має можливості.

Крім того, з журналів судового засідання від 19.07.2022 року (т.6 а.с. 58-60), від 10.08.2022 року (т.6 а.с. 80-82), від 08.09.2022 року (т.6 а.с.122-125) та записів їх технічної фіксації вбачається, що сторона захисту брала участь в допиті потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зокрема щодо участі останніх в проведенні слідчих дій під час досудового розслідування та скаладння процесуальних документів. Допит потерпілих був завершений після з`ясування відсутності до них питань в учасників судового розгляду, зокрема захисників та обвинувачених. Такод, сторони кримінального провадження мали можливість заперечували достовірність їх показань чи надавати інші докази на їх спростування.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_32 суд враховує, що вона є дружиною потерілого ОСОБА_11 , що може свідчити про її зацікавленість в кримінальному провадженні. Однак, повідомлені нею фактичні обставини підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю останнього, протоколами про проведення НСРД від 25.04.2020 року та 14.05.2020 року та додатками до них, висновком судової експертизи відео- та звукозапису, тому не викликають сумнівів в їх достовірності.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_62 , судом встановлено, що вони підтверджуються протоколами слідчих дій за їх участю, а також не спростовуються жодним іншим доказом у справі, як і показання свідка ОСОБА_24 , тому підстав не враховувати їх за основу у суду немає.

Оцінюючи показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_63 , судом не встановлено відомостей про її зацікавленість у кримінальному провадженні. В той же час, в судовому засіданні був досліджений наданий стороною обвинувачення протокол проведення слідчого експерименту від 10.06.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_34 повідомила обставини, за яких вона 08.03.2020 року поряд з БК бачила невідомого чоловіка, який відчинив автомобіль біля бордюру, протягнув руку в салон, звідки витягнув ноутбук, після чого втік. Приблизно через 10 хв. до автомобіля підійшов інший чоловік. Наступного дня свідок дізналася про вчинення крадіжки з вказаного автомобіля. (т.4 а.с. 162-165).Дослідженням в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту було встановлено, що свідок повідомляла про автомобіль темного кольору TOYOTA. Тобто, показання свідка ОСОБА_63 в протоколі проведення слідчого експерименту суперечать її показанням в судовому засіданні, зокрема щодо марки та кольору автомобіля.

При цьому, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На відміну від допиту слідчий експеримент, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення особою своїх показів, з метою їх процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймає під час судового розгляду або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

За таких обставин, вказаний протокол проведення слідчого експерименту суд не враховує в обґрунтування своїх висновків і надає перевагу показанням свідка ОСОБА_63 , які були безпосередньо отримані в судовому засіданні, в тому числі шляхом перехресного допиту вказаного свідка, і не спростовуються жодним іншим доказом у справі.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_59 суд враховує, що обставини у кримінальному провадженні стали відомі йому, оскільки він був залучений слідчим для проведення слідчих діях в якості спеціаліста. При цьому, ст. 65 КПК України не містить заборони щодо можливості допиту спеціаліста, як свідка, тому суд визнає визнає його показання належним та допустимим доказом.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_19 про те, що на зупинці громадського транспорту в с. Катеринівка вона бачила ОСОБА_7 , який виходив з хвіртки сусіднього будинку, суд визнає правдивими, оскільки в цій частині вони є послідовними, підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за її участі.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо протирічь в показаннях свідка ОСОБА_19 , яка повідомила, що ОСОБА_7 виходив з двору через ворота, з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив, що ворота залишалися зачиненими. Так, з протоколу огляду місця події від 13.12.2019 року вбачається, що прохід на територію домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку, яка засобами замикання оснащена не була, що також підтвердив потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні, згідно показань якого ворота дійсно були зачинені, а хвірки на вулицю та в провулок не зачинялися. Крім того, під час додаткового допиту свідок ОСОБА_19 уточнила, що ОСОБА_7 виходив з хвірки в воротях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав не приймати за основу показання свідка ОСОБА_19 в цій частині у суду немає.

При цьому, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_19 щодо мети поїздки в с.Катеринівку, пов`язаної з її особистим життям, про яке вона не бажає свідчити, не містять відомостей про обставини, які мають значення для кримінального провадження, тому не впливають на достовірність решти її показань.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками захисту суд враховує, що ОСОБА_23 була співмешканкою ОСОБА_7 , а ОСОБА_41 є дружиною ОСОБА_8 , що свідчить про їх зацікавленість в кримінальному провадженні на боці обвинувачених.

Крім того, про обставини того, що ОСОБА_7 перебував в трудових відносинах з ОСОБА_11 , за вказівкою якого на їх сім`ю стався напад, ОСОБА_23 були відомі зі слів обвинуваченого. Логічних пояснень, чому ОСОБА_23 зробила висновок про причетність саме ОСОБА_11 до її переслідування, а не інших осіб, щоб вона не подала заяву до правоохоронних органів, свідок в судовому засіданні не надала.

Також, не сприймалися особисто свідком ОСОБА_64 обставини того, що ОСОБА_8 придбав вилучений в нього під час обшуку ноутбук в сумці в ОСОБА_25 , оскільки це було відомо їй зі слів обвинуваченого.

За таких обставин, показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_65 в цій частині викликають сумніви в їх достовірності, тому суд не може посилатися на них в обгрунтування вироку. Показання свідка ОСОБА_23 в частині того, що виявлений у ОСОБА_7 перстень вона вважала своїм, тому не висловлювала заперечень з приводу його вилучення під час обшуку, на думку суду, не містять відомостей про обставин та фактів, які підлягають доказуванню у справі.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_26 , судом встановлено, що вони не містять відомостей про ознаки ноутбуку (марка, модель, розмір, серійний номер), який придбав ОСОБА_8 у ОСОБА_25 в березні 2020 року, тому не спростовують докази, надані стороною обвинувачення на обгрунтування інкримінованої ОСОБА_8 крадіжки у потерпілого ОСОБА_13 .

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_66 та ОСОБА_21 , судом не встановлено їх недостовірність. Також, вказані показання не містять жодних відомостей, які б суперечили доказам, наданим стороною обвинувачення на обгрунтування обвинувачення.

Оцінюючи показання свідка захисту ОСОБА_67 , судом не встановлено їх недостовірність. При цьому, враховуючи показання свідка ОСОБА_19 під час додаткового допиту, оцінку яким вже було надано, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_67 не містять жодних відомостей, які б суперечили доказам, наданим стороною обвинувачення на обгрунтування обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_20 , суд ввважає, що вони спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема протоколом затримання ОСОБА_8 № 30/86 від 29.4.2020 року та відеозаписом вказаної процесуальної дії, протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30.09.2020 року, показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_54 . Зі змісту вказаних доказів вбачається, що ОСОБА_8 під час особистого обшуку повідомляв, що барсетка належить йому, в ній зберігаються тільки його речі, що було б нелогічним в разі, якби до працівники поліції підкинули йому гроші. Однак, після того, як в барсетці були виявлені грошові кошти, ОСОБА_8 почав заперечувати свою причетність до них.

При цьому, згідно з показаннями ОСОБА_20 , він був затриманий поруч з ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_20 дозволили підвестись і він стояв біля будинку на відстані 2-3 м від місця затримання ОСОБА_8 .. В той же час ОСОБА_8 був затриманий з іншої сторони будинку разом зі ОСОБА_68 . Згідно з показаннями свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_62 , які знаходилися на місці затримання ОСОБА_8 , вони не бачили місце затримання ОСОБА_7 чи інших сторонніх осіб поруч. Тобто, показання ОСОБА_20 в цій частині викликають сумнів щодо його можливості бачити місце затримання ОСОБА_8 .

Таким чином, суд визнає недостовірними показання свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні, у звязку з чим не враховує їх в обгрунтування вироку.

Оцінюючи вищевказані письмові докази, суд вважає їх належними та допустимим, оскільки вони містять відомості щодо фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також отримані та надані стороною обвинувачення в порядку, встановленому КПК України.

В судовому засіданні сторона захисту заперечувала допустимість протоколу обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_7 , посилаючись на фальсифікацію доказів, оскільки працівниками поліції був підкинутий перстень жовтого кольору. Також, до протоколу обшуку не долучений оригінальний примірник технічного носія інформації (відеокамера Panasonic), на якому була зафіксована вказана слідча дія, а також не виготовлена резервна копія вказаного відеозапису.

В той же час, дослідженням відеозапису вказаної слідчої дії, в тому числі і шляхом сповільненого відтворення, наданого стороною захисту, вказані доводи не знайшли свого підтвердження.

Також, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 99 КПК України оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Таким чином, записаний на флеш-карту електронний файл з відеозаписом обшуку є оригіналом (відображенням) електронного документу, здобутого в ході проведення вказаної слідчої дії, тому не викликає сумніву в його достовірності.

При цьому, вказана слідча дія проведена уповноваженою особою на підставі ухвали слідчого судді (справа 629/1847/20). Вилучення під час обшуку перстню жовтого кольору, про який прямо не було вказано в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, однак потім він був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, узгоджується з вимогами ч.7 ст. 236 КПК України. Також, у відповідності до ч.10 ст. 236 КПК України під час обшуку здійснювалася фіксація за допомогою аудіо- та відеозапису. Порушень порядку, встановленого КПК України, при проведенні вказаної слідчої дії судом не встановлено. За таких обставин, протоколу обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_7 , а також отриманий в результаті нього речовий доказ - перстень жовтого кольору, суд визнає належними та допустимими доказом.

Також, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання (т.3 а.с. 74-77) про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 , у зв`язку з порушенням його права на захист (слідчий проігнорував його заяву зачекати приїзду адвоката), під час обшуку працівниками поліції була підкинута граната на вже оглянуту поличку для взуття, порушені вимоги щодо обов`язкового фіксування слідчої дії за допомогою відеозапису, були вилучені речі, не зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

Вирішуючи питання допустимості вказаного доказу, суд враховує, що відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Зокрема, недопустимими є докази, що були отриманіпід час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити, що первісний доказ був отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини, а похідний доказ отриманий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

В разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства. Будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону не тягне недопустимість доказу.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Тобто, така слідча дія, як обшук, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, в якої вони вилучаються. При цьому, слідчим на виконання вимог ч.1, абз. 3 ч.3 ст. 236 КПК під час проведення обшуку був допущений адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про забезпечення та реалізацію права ОСОБА_8 на захист. В той же час, відсутність захисника на початку слідчої дії в цьому випадку не може позначитися на змісті отриманих під час обшуку результатів. Також, вилучення під час обшуку інших речей і предметів, про які прямо не було вказано в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку,однак в подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, узгоджується з вимогами ч.7 ст. 236 КПК України. Крім того, у відповідності до ч.10 ст. 236 КПК України під час обшуку здійснювалася фіксація за допомогою аудіо- та відеозапису.

Крім того, сторона захисту посилалася на відсутність в матеріалах справи оригінального примірника технічного носія інформації (відеокамери Panasonic), на якому була зафіксована вказана слідча дія, що суд визнає неспроможним, враховуючи вже надану оцінку аналогічним доводам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 та отримані в результаті вказаної слідчої дії речові докази ноутбук ASUS Х55, зарядний пристрій та сумка для ноутбука, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_13 відповідають критеріям допустимості, встановленим КПК України.

Також, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року потерпілому ОСОБА_12 , мотивоване тим, що надані для впізнання перстні мали відмінності у зовнішньому вигляді.

Однак, вказані доводи сторони захисту спростовуються фото таблицею до протоколу, зокрема фото № 3 містить зображення крупним планом 4 каблучок, схожих за формою, оскільки вони мають масивну верхівку прямокутної форми. При цьому, перед пред`явленням речей для впізнання потерпілий повідомив ознаки викраденого в нього перстня, зокрема що він виготовлений з металу жовтого кольору, з верхівкою, має гладку поверхню. Порушень порядку, встановленого КПК України, при проведенні вказаної слідчої дії судом не встановлено, тому відповідний протокол суд визнає належним та допустимим доказом.

Також, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2019 року за участю свідка ОСОБА_19 , мотивоване тим, що надані для впізнання зображення не є фотознімками, а ксерокопіями невідомого походження,не зафіксовані ознаки, за якими був впізнаний ОСОБА_7 , не роз`яснені права понятих, присутніх під час слідчої дії.

Оцінюючи вказані доводи, суд вважає, що вони спростовуються зазначеним у протоколі відомостями, які також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні, яка повідомила, що вона переглянулася з ОСОБА_7 та запам`ятала його обличчя, а в подальшому впізнала обвинуваченого за формою обличчя, очей, носу, губ. Проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками передбачене ч.ч.6-7 ст. 228 КПК України. Зокрема встановлено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Тобто, чинний КПК України не визначає конкретного порядку отримання органом досудового розслідування фотознімків, за якими буде проводитись впізнання, а також необхідності відображення у протоколі слідчої дії даних про походження таких фотознімків. Тому відсутність таких даних не може розглядатися як порушення процесуального закону.

Крім того, чинним КПК України не передбачено імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків, а також обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 742/2200/19).

Враховуючи викладене, суд також відхиляє клопотання сторони захисту про визнання недопустимими протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , а також свідка ОСОБА_63 , обгрунтовані аналогічними доводами.

Також, суд відхиляє заперечення сторони захисту на протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 , посилаючись на його недостовірність. Так, отримані в ході проведення вказаної слідчої дії відомості, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 в цій частині в судовому засіданні та з іншими дослідженими належними та допустимими доказами у справі. Слідчий експеримент проводився з метою уточнення показань свідка ОСОБА_19 , в ході якого на місці події була встановлена відстань між нею та ОСОБА_7 , коли останній виходив з двору потерпілого ОСОБА_12 , на якій об`єктивно можливо побачити за запамятати прикмети обвинуваченого, за якими в подальшому він був впізнаний за фотознімками. Слідча дія проведена ззалученням двох понятих, здотриманням вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, а відповідний протокол відповідає вимогам ст.104 КПКУкраїни.

Також, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими протоколу огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 29.04.2020 року, оскільки стороною обвинувачення не доведено походження вказаних грошових коштів, які були використані для проведення спеціального слідчого експерименту, а також протоколу огляду потерпілого ОСОБА_11 від 29.04.2020 року, оскільки він був проведений за 6 хв., що викликає сумнів в його достовірності.

Вказані доводи сторони захисту суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до постанови прокурора від 22.04.2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту та згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області від 05.06.2020 року були залучені заздалегідь ідентифіковані грошові кошти, які були оглянуті, скопійовані та вручені потерпілому, що виключає обґрунтовані сумніви в законності їх походження для використання під час слідчої дії. Зі змісту протоколу огляду потерпілого ОСОБА_11 від 29.04.2020 року вбачається, що він складається з 2 аркушів, виготовлений на друкованому бланку, містить невеликий обсяг рукописного тексту, викладені в ньому обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 , тому суд визнає його допустимим доказом.

Також, суд вважає неспроможними заперечення сторони захисту допустимості протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (з затриманням фігурантів), оскільки вказана слідча дія проведена і її результати зафіксовані у відповідності до вимог ст. 271 КПК України.

Оцінюючи заперечення сторони захисту на протоколи затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в судовому засіданні були досліджені ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.04.2020 року № 629/1953/20 та № 629/1954/20 (т.7 а.с.228, т.8 а.с. 6), якими затримання обвинувачених були визнані незаконними оскільки протоколи затримання не містять номеру, відсутні підписи затриманих, в протоколі затримання ОСОБА_7 не зазначені конкретні фактичні обставини вчинення злочину, в протоколі затримання ОСОБА_8 міститься виправлення в даті його складання, відсутні підстави затримання, анкетні дані понятих біля їх підписів.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подані заперечення на вказані ухвали слідчого судді (Т.1 а.с. 151, 152), в обгрунтування яких сторона обвинувачення посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

При цьому, відповідно до ч.5 статті 208 КПК про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, оскільки це є гарантією забезпечення прав затриманого. Отже, протокол затримання не можна визнати недопустимим, оскільки це означало б, що факт затримання особи нічим не підтверджується (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 13.06.2023 року, справа 520/2703/17).

Вирішуючи питання про допустимість доказів, отриманих під час особистого обшуку обвинувачених в порядку ч.3 ст. 208 КПК України, суд враховує, що підставами визнання їх затримання незаконним були порушення вимог чинного КПК України щодо форми та порядку складання відповідних протоколів. Однак, вказані порушення не є істотними у значенні частини 1 статті 87 КПК України і будь-яких інших фактів недодержання під час затримання та особистого обшуку обвинувачених їх основоположних прав і свобод в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин, суд визнає вказані докази допустимими та відхиляє доводи сторони захисту в цій частині.

Оцінюючи протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , судом встановлено, що вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог вимог ст.ст. 223, 240 КПК України. Так, в ході проведення слідчого експерименту потерпілий уточнив обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, аналогічні повідомленим в судовому засіданні.

Оцінюючи заперечення сторони захисту на висновок судової телекомунікаційної експертизи № 9970 від 17.07.2020 року, судом встановлено, що вказана експертиза була призначена постановою слідчого від 18.05.2020 року та проведена кваліфікованим судовим експертом за відповідними спеціальностями, який був обізнаний в своїх правах та попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України; для проведення дослідження слідчим були надані відповідні об`єкти; експертом вказані конкретні методики, які були використані дослідження; відповіді на порушені питання є повними та обгрунтованими, дослідницьката підсумкова частина узгоджені. Тобто, вказаний доказ відповідає критеріям допустимості, встановленим КПК України.

Доводи сторони захисту про недостовірність протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року (т.4 а.с. 129-133), згідно якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав викрадений в нього ноутбук спростовуються протоколом вказаної слідчої дії з додатками (фототаблицею та довідкою). Так, зі змісту протоколу вбачається, що в його тексті двічі зазначався перелік чотирьох ноутбуків марки ASUS, різних моделей, які надавалися для впізнання потерпілому, зокрема ноутбук ASUS Х55А в першому випадку був вказаний під № 2, а в другому випадку під номером 3. Згідно з протоколом ОСОБА_13 впізнав ноутбук під номером 2, який згідно довідки є ноутбуком ASUS Х55А. При цьому, впізнання саме вказаного ноутбуку підтверджується фототаблицею, згідно якої на кожному ноутбуці був розміщений порядковий номер. При цьому, на фотознімку зафіксовано, що потерпілий вказав на номер 2, яким згідно довідки є ASUS Х55А, тобто зазначені в протоколі відомості при нумерації ноутбуків в другому випадку є опискою.

Також, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими протоколів НСРД від 14.05.2020 року та від 02.06.2020 року про результати здійснення аудіо, відео контролю особи в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки ухвалою слідчого судді від 25.03.2020 року надавався дозвіл на проведення вказаної слідчої дії тільки відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 185 КК України, тобто відносно ОСОБА_8 вказана слідча дія проводилася без відповідної правової підстави. При цьому, автомобіль Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуває в приватній власності саме ОСОБА_8 , тому у сторони обвинувачення були відсутні підстави для звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на його обстеження з метою встановлення технічних засобів та проведення аудіо, - відео контролю відносно ОСОБА_7 , який вказаним автомобілем не користувався.

Також, сторона захисту заявила клопотання (т. 7 а.с. 229-237) про визнання недопустимим доказом ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 24.03.2023 року та відомостей, отриманих на підставі вищевказаних протоколів НСРД від 14.05.2020 року та від 02.06.2020 року, посилаючись на те, що вказаний доказ був отриманий прокурором через три роки після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні і стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України відкритий не був, як і процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД. На думку сторони захисту, вказані обставини свідчать про істотні порушення прав та свобод обвинувачених, зокрема права на справедливий судовий розгляд за принципом змагальності.

Оцінюючи вказані докази судом встановлено наступне.

Частиною першою ст.257 КПК України передбачено, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.4 ст. 267 КК України слідчий має право обстежити публічно недоступні місця, житло чи інше володіння особи шляхом таємного проникнення в них, у тому числі з використанням технічних засобів, з метою встановлення технічних засобів аудіо-, відеоконтролю особи.

Обстеження шляхом таємного проникнення до публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою, передбаченою в частині першій цієї статті, проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу.

Як вбачається з досліджених судом доказів, 14.12.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.3 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , який в своїй діяльності використовує автомобіль Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 .

В межах вказаного кримінального правопорушення за клопотанням слідчого ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року було надано дозвіл на встановлення технічних засобів та проведення аудіо, - відео контролю ОСОБА_7 з обстеженням публічно недоступного місця автомобіля Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 . Термін дії до 24.05.2020 року.

Зі змісту протоколів від 14.05.2020 року та від 02.06.2020 року про результати здійснення аудіо, відео контролю особи в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , вбачається, що під час проведення слідчої дії були зафіксовані розмови ОСОБА_7 02.04.2020 року, 03.04.2020 року, 10.04.2020 року, 11.04.2020 року, 24.04.2020 року, 25.04.2020 в період часу з 11-48 год. до 16-03 год., 28.04.2020 року, що підтверджує факт користування ним вказаним автомобілем і спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

В той же час, за результатами вказаних НСРД були зафіксовані розмови ОСОБА_8 , які містять інформацію щодо вчинення кримінальних правпорушень.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування до ЄРДР були внесені відомості 06.03.2020 року за № 0000282 за ч.3 ст. 185 КК України, 10.03.2020 року за №0000309 за ч.3 ст. 185 КК України, 17.04.2020 року за № 0000054 за ч.2 ст. 189 КК України, 30.04.2020 року за № 0000589 за ч.1 ст. 309 КК України, 30.04.2020 року за № 0000590 за ч.1 ст. 263 КК України, які постановами прокурора в подальшому були об`єднані в одне провадження за № 0001817.

За приписами ст. 217 КПК матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження, де встановлено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо кількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, в яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.

Крім того, ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 24.03.2023 року за клопотанням прокурора надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дійв якості доказів в об`єднаному кримінальному провадженні.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальні провадження об`єднані в порядку ст. 217 КПК України, прокурором отримано дозвілслідчого судді на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в якості доказів в об`єднаному кримінальному провадженні в порядку ст. 257 КПК України, стороні захисту відкрита відповідна ухвала слідчого судді в порядку ч.11 ст. 290 КПК України.

Так, в обґрунтування своїх доводів сторона захисту посилалася на постанову ВС від 16.01.2019 року (751/7557/15-к), згідно якої Велика Палата зробила висновко про застосування норми права в порядку ч. 4 ст. 442 КПК, а саме: «за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази».

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що підставою проведення НСРД, зафіксованих в протоколах про результати здійснення НСРД від 14.05.2020 року та 02.06.2020 року, були ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року, постановлені за клопотаннями слідчого, які були долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні. Згідно протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.09.2020 року (т.5 а.с. 188-191), вказані письмові докази стороні захисту були відкриті.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав (заяви потерпілого) для внесення відомостей до ЄРДР про вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 спростовуються дослудженим в судовому засіданні оригіналом його заяви від 16.04.2020 року за даним фактом (т.9 а.с. 58).

Таким чином, суд відхиляє за необґрунтованістю доводи сторони захисту про недотримання вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД. При цьому, ухвала слідчого судді Харківського апеляційного суду від 24.03.2023 року, яка також була відкрита стороні захисту в порядку ч.11 ст. 290 КПК України, є підставою для використання результатів НСРД в інших кримінальних провадженнях, що передбачено ст. 257 КПК України, тому посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 751/7557/15-к є недоречним, оскільки вона стосується застосування інших норм права.

Враховуючи встановлені обставини, судом не встановлено істотних порушень прав людини і основоположних свобод при проведенні НСРД, тому суд визнає відповідні протоколи за результати їх здійснення допустимими доказами.

Також, сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимим речових доказів, досліджених в судовому засіданні, оскільки вони не були відкриті в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Однак, суд відхиляє клазане клопотання, враховуючи досліджені судом протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11.09.2020 року та ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2020 року (т.5 а.с. 184-187), якими обвинуваченим та їх захисникам був встановлений строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, після спливу якого сторона захисту вважається такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування, що спростовує вказані доводи сторони захисту.

Крім того, в судовому засіданні були досліджені докази сторони захисту, надані на спростування обвивнувачення, зокрема копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року, зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав за фотознімком ОСОБА_69 , як чоловіка, який разом з іншими особами вимагав в нього грошові кошти, погрожуючи застосуванням насильства та знищення майна (т.7 а.с. 245).

Однак, враховуючи показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 щодо впізнання за фотознімками ОСОБА_69 під час досудового розслідування, а також вимоги ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення і стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, суд вважає, що вказаний доказ не містить відомостей про обставини та факти, що підлягають доказуванню у справі.

Також, судом дослідежні витяги з ЄРДР, яким підтверджується внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за заявами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за фактом незаконного затримання та перевищення службових повноважень під час затримання за ч.2 ст. 365, ч.1 ст. 371 КК України, досудове розслідування за якими триває (т.7 а.с. 206 227).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими під час судового розгляду належними та допустимим доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_53 та ОСОБА_62 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_11 від 21.04.2020 року, а також протоколом проведення слідчого експерименту за його участю від 29.04.2020 року, протоколом огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 29.04.2020 року, протоколом огляду особи від 29.04.2020 року, протоколами затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину від 30.04.2020 року, протоколами НСРД від 14.05.2020 року та 02.06.2020 року з додатками до них, висновками судових експертиз звуко- та відеозапису від 14.07.2020 року та від 06.08.2020 року, речовими доказами (грошовими коштами), які узгоджуються між собою, в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджується наявність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак складу інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. В той же час, суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази сторони захисту, в частині визнаною належними, допустимими та достовірними, не містять відомостей, якіб спростовували інкриміноване ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення в цій частині.

При цьому, об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає, зокрема, у незаконній вимозі передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодження та знищення майна потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вимагання є його спосіб - погроза насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодження та знищення майна потерпілого. Погроза може бути висловлена усно, письмово, жестами, демонстрацією зброї, тощо. У будь-якому разі важливо встановити, що винний, застосовуючи погрозу, залякує потерпілого, прагне до того, щоб у потерпілого склалося переконання про реальність, дійсність реалізації цієї погрози, якщо він не виконає пред`явленої вимоги. При цьому, сама погроза звернена в майбутнє: вона буде реалізована лише після того, як не буде виконана вимога. У потерпілого є час прийняти певне рішення, виконувати чи не виконувати цю вимогу. Вимагання вважається закінченим з моменту пред`явлення вимоги, пов`язаної з погрозою.

Крім того, для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 189 КК України, обов`язковою кваліфікуючою ознакою є, зокрема, вчинення даного злочину за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що обвинувачені мали спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 шляхом вимагання, реалізуючи який обвинувачений ОСОБА_7 безпосередньо залякував, погрожуючи йому та його близькими (дружині, батькам) фізичним насильством, пошкодженням та знищенням майна. Обвинувачений ОСОБА_8 в свою чергу постійно супроводжував ОСОБА_7 під час його спілкування з потерпілим, що демонструвало їх спільні наміри. Також, за останнім епізодом в телефонній розмові ОСОБА_15 переконував потерпілого ОСОБА_11 в необхідності виконання незаконної вимоги ОСОБА_7 про передачу грошей, чим підтверджував реальність погроз останнього. Тобто, узгоджена послідовність, форма зовнішнього вираження дій та висловів обвинувачених вказує, що кримінальне правпорушення було вчинено ними за попередньою змовою.

Крім того, суд вважає, що інкриміовані обвинуваченим тотожні діяння, вчинені в липні 2019 року, в жовтні 2019 року та в квітні 2020 року мали загальну мету заволодіння грошима потерпілого, тобто охоплювалися єдиним злочинним умислом (абз. 4 п. 20 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року).

Перевіряючи доводи сторони захисту про наявність ознак провокації відносно обвинувачених, суд вважає, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, судом було встановлено, що обвинувачені самі приїздили за місцем проживання потерпілого в липні 2019 року і чекали біля двору, поки він не передасть грошові кошти. Крім того, в жовтні 2019 року ОСОБА_7 телефонував та приїздив до потерпілого, щоб отримати в нього грошові кошти. Зі змісту показань потерпілого вбачається, що вимогу передати гроші він отримав 13.04.2020 року, після чергових погроз заблокував номер мобільного телефону ОСОБА_7 25.04.2020 року, будучи залученим до проведення НСРД, він прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де мав зустрітися з ОСОБА_7 . Про місцезнаходження ОСОБА_7 потерпілому повідомили працівники поліції, однак вказівок щодо їх зустрічі не надавали. При цьому, в той день розмови між ними не відбулося, а пізніше ОСОБА_7 сам зателефонував потерпілому з мобільного телефону ОСОБА_8 , який був присутнім під час їх розмови, та призначив зустріч 29.04.2020 року, на якій мала відбутися передача грошових коштів,що підтверджується записом фіксації НСРД.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правоохоронні органи здійснювали лише пасивне спостереження протиправної діяльності і жодним чином не впливали на обвинувачених, провокуючи вчинення правопорушення.

Також, дослідженими під час судового розгляду належними та допустимим доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_19 , свідка сторони захисту ОСОБА_66 , протоколом обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 13.12.2019 року, протоколом предявлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_12 від 04.05.2020 року, висновком судової товарознавчої експертизи від 22.05.2020 року, протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_19 від 26.12.2019 року та протоколом проведення слідчого експерименту за її участі від 13.06.2020 року, речовим доказом (перстнем з металу жовтого кольору), які узгоджуються між собою, в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджується наявність в діях ОСОБА_7 ознак складу інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того, дослідженими під час судового розгляду належними та допустимим доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_63 , ОСОБА_24 , ОСОБА_59 , протоколом обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 08.03.2020 року, протоколами предявлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_13 від 04.05.2020 року, висновком судової товарознавчої експенртизи від 15.05.2020 року, протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_70 від 28.05.2020 року, висновком телекомунікаційної експертизи від 17.07.2020 року, протоколами проведення слідчих експериментів від 10.06.2020 року та від 17.05.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , речовими доказами (ноутбуком з сумкою, в середині якої знаходиться сертифікат про проходження профілактичного медичного огляду на ім`я ОСОБА_13 , пуль-брелоком), які узгоджуються між собою, в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджується наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

На підставі вищевикладеного, показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні суд вважає неспроможними і розцінює, як такий спосіб захисту, викликаний бажанням уникнути покарання за вчинене.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням у житло, а також у вчинення кримінального правпорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, що кваліфікується, як вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодженням та знищенням майна потерпілого.

Також, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, а також у вчинення кримінального правпорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, що кваліфікується, як вимога передачі чужого майна (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодженням та знищенням майна потерпілого.

При цьому, ОСОБА_8 згідно з обвинувальним актом обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах.

04.03.2020 близько 21:10 год. ОСОБА_8 перебував поряд з автомобілем марки KIASportage д.н. НОМЕР_10 , належним ОСОБА_14 , який був припаркований на зупинці поряд з супермаркетом «Сільпо», розташованим на м- АДРЕСА_10 , де у нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з проникненням до автомобіля.

ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та потерпілий зайшов до приміщення супермаркету, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом застосуванням пульта брелока «Sher-KhanMagicar 6» з серійним номером № 0081251 6 NB-A, який є алгоритмічним кодграббером, за допомогою якого можливо відчиняти автомобілі, проник до вказаного вище автомобіля, звідки таємно викрав планшет марки «XiaomiMiPAD 2 16 GB», вартістю 2393,33 грн., в чорному чохлі-книжці, вартістю 50,00 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 2443,33 грн.

Після цього, утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав. Пояснив, що 04.03.020 року він міг знаходитися біля магазину «Сільпо» в м. Лозова, оскільки часто робить там покупки. Однак, крадіжку з автомобіля ОСОБА_14 не вчиняв, жодних пристроїв для незаконного проникнення до автомобілів в нього ніколи не було. Виявлений за місцем його проживання планшет він придбав в квітні 2020 року у ОСОБА_25 . Так, в телефонній розмові його знайомий ОСОБА_26 повідомив, що ОСОБА_27 продає вказаний планшет. ОСОБА_8 пропозицією зацікавився, тому ОСОБА_26 разом з ОСОБА_49 прийшли за місце його проживання. В дворі ОСОБА_8 оглянув планшет, він був золотистого кольору, в чохлі чорного кольору, з коробкою. ОСОБА_8 придбав його за 1000 грн. Під час обшуку за місцем його проживання в кухні виявили коробку з-під планшета, перевіривши її в базах викраденого майна. В житловій кімнаті вилучили сам планшет в розрядженому стані, його серійний номер не звіряли.

При цьому, в протоклах НСРД (аудіо, відео контролю особи в автомобілі за 23.04.2020 року) його розмова зі знайомим на ім`я ОСОБА_28 стосувалася переваг автомобільної сигналізації, яку ОСОБА_8 обирав на той час для себе. Репліки свого співрозмовника щодо ОСОБА_71 брелока Sher-KhanMagicar 6 він прокоментувати не може, оскільки не розуміє, про що йдеться.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на такі докази.

Так, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 04.03.2020 року він на належному йому автомобілі ОСОБА_72 , державний номерний знак НОМЕР_10 , під`їхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в м.Лозова разом з дружиною. Припаркувавши автомобіль на стоянці, він зачинив його на сигналізацію, після чого разом з дружиною вони пішли в магазин. Зробивши покупки, вони вийшли з магазину через 15-20 хв. Коли він намагався відчинити автомобіль, то брелок сигналізації спрацював не з першого разу, а тільки з 3-4 разу. Потрапивши в автомобіль, потерпілий побачив, що на задньому сидінні в коробці "Нової Пошти" був відсутній планшет, який раніше був там, оскільки він продавав його і збирався поштою відправляти покупцеві. Це був планшет Xiaomi, в робочому стані, в корпусі сірого кольору, в чорному чохлі з кожзаму. Біля отвору зарядки були відсутні два маленькі болти. Наступного дня потерпілий звернувся до поліції з заявою про вчинення крадіжки, серійний номер планшету був вказаний в товарному чеку про його покупку планшету, який він надавав праціникам поліції. Оригінальна коробка з-під планшету залишилася в нього вдома, працівникам поліції він її не надавав. Яким чином і хто проник до його автомобіля, йому не відомо. В подальшому він брав участь в слідчих діях, зокрема за його участю біля магазину "Сільпо" з використанням приладу для зчитування сигналу сигналізації (сканеру) був відчинений його автомобіль. Як пояснили поліцейські, вказаний сканер був вилучений під час затримання ОСОБА_8 , а під час обшуку за місцем його проживання був вилучений планшет. Також, з потерпілим проводилося впізнання планшету, зафіксовані в протоколі відомості він підтверджує.

Під час повторного допиту потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що планшет був упакований в оригінальну коробку, в якій був поміщений в коробку "Нової пошти". В попередніх своїх показаннях він повідомляв, що вказана коробка залишилася в нього вдома, оскільки забув, що упакував планшет для продажу.

Свідок ОСОБА_73 в судовому засіданні показав, що він на початку березня 2020 року, ввечері, більш точної дати та часу не пам`ятає, знаходився біля магазину «Сільпо» в м.Лозова, чекав свого приятеля. В цей час він побачив, як до магазину під`їхав автомобіль SKODA, з якого вийшли 4 чоловіки. Один з них пішов в магазин, а інший, який був одягнений в спортивний костюм з капюшоном зі смугами білого кольору, підійшов до припаркованого на стоянці автомобіля KIA, відчинив його брелоком, відкрив задні двері, звідки взяв предмет, схожий на мобільний телефон, оскільки він був прямокутної форми і мав відблиск екрану чи корпусу, інших речей в руках не було. Потім цей чоловік зачинив автомобіль KIA та повернувся в автомобіль SKODA. В цей час з магазину вийшов другий чоловік, який також сів в автомобіль SKODA і вони разом поїхали. Куди ділися інші чоловіки з цього автомобіля, свідок не бачив. Після чого, до автомобілю ОСОБА_74 підійшов власник, сів в нього та поїхав. В той час біля магазину працювало міське освітлення, свідок бачив місце події на відстані приблизно 70-80 м, тому добре все розгледів.Приблизно через 5 хв. свідок дочекався свого приятеля і разом вони пішли від магазину. Через деякий час його опитували працівники поліції, яким він повідомив про те, що бачив. Після чого, з ним проводилися слідчі дії. Так, він підтверджує в повному обсязі відомості, зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту, оскільки на той час краще пам`ятав події. Також, він підтверджує відомості, зафіксовані в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, помилитися він не міг.

Згідно заяви, зареєстрованій Лозівським ВП ГУНП в Харківській області 05.03.2020 року, ОСОБА_14 повідомив про крадіжку з його автомобіля KIASportage д.н. НОМЕР_10 , належного йому планшету Хіаомі, сірого кольору,серійний номер НОМЕР_11 (т.3 а.с. 115).

Дослідженням в судовому засіданні речового доказу - планшету марки «Хіаомі» встановлено наявність ідентифікаційної інформації, а саме: «Хіаомі», SN: НОМЕР_12 GB, корпус виготовлено з металу золотистого кольору, мається коробка від планшету, а також чохол до планшету чорного кольору.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених йому для впізнання планшетів впізнав під № 4 зліва направо планшет XIAOMI RedmiPAD-2 в корпусі чорного кольору, який був викрадений в нього. Ознаки за якими була впізнана річ: викручені болти гнізда зарядки, деформація корпусу в районі клавіші вмикання та регулювання гучності (т.3 а.с. 2-7).

З протоколу слідчого експерименту від 16.05.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_14 вбачається, що за участю спеціаліста ОСОБА_59 була перевірена можливість відчинити його зачинений автомобіль KIASportage д.н. НОМЕР_10 за допомогою пристрою, вилученого у ОСОБА_8 , що підтверджується відеозаписом проведення вказаної слідчої дії (т.3 а.с. 8-11).

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/1106СЕ-20 від 19.05.2020 року ринкова вартість наданого на дослідження планшету марки «Хіаомі» МіPаD 2 16GB в технічно справному стані, без пошкоджень, без комплектуючих, станом на 04.03.2020 року становить 2393 грн. 33 коп. Ринкова вартість чохла книжки чорного кольору до планшету становить 50 грн. З дослідницької частини вказаного висновку вбачається, що на дослідження були надані наступні об`єкти: планшет марки «Хіаомі» у металевому корпусі золотистого кольору, на задній частині якого розміщена ідентифікаційна інформація, а саме: «Хіаомі», SN: НОМЕР_12 GB, чохол книжка чорного кольору з штучної шкіри.На момент огляду візуально було встановлено наявність зовнішніх фізичних пошкоджень, а саме: потертості, подряпини, забруднення. Згідно Додатку 1 (ілюстрована таблиця) зображення 1.3 та 1.4 об`єкти, надані на дослідження, мість фотознімки коробки з-під планшету (т3 а.с. 12-23).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_73 впізнав на фотознімку ОСОБА_8 , як чоловіка, який на початку березня 2020 року відчинив автомобіль KiaSportаge, забрав звідти планшет чи телефон і зник (т.3 а.с. 24-26).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.06.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_73 уточнив обставини, за яких він 05.03.2020 року, між 20 та 21 год., знаходячись з лівої сторони від входу до супермаркету Сільпо в м.Лозова, бачив поряд з парканом зі сторони зупинки автомобіль Skoda, з якого вийшло троє невідомих чоловіків. Один з них підійшов до автомобіля KiaSportаge, який знаходився перед входом до магазину, за допомогою брелоку відчинив його, витягнув звідти планшет та повернувся до автомобіля, на якому приїхав. Після чого, свідок продемонстрував можливість бачити вказані події з того місця, де він знаходився, та впізнати цього чоловіка. Дослідженням в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту було встановлено, що він повністю відповідає змісту вищезазначеного протоколу (т.3 а.с. 27-30).

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_75 , суд враховує, що вони були безпосередньо отримані судом в ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95 КПК України, а тому є допустимими доказами.

Оцінюючи досліджені судом вищевказані письмові докази, суд вважає їх допустимим, оскільки вони отримані та надані стороною обвинувачення в порядку, встановленому КПК України.

При цьому, суд відхиляє клопотання сторони захисту про визнання вказаних доказів недопустимими (т.3 а.с. 58-63), обґрунтоване навністю протиріч в них, оскільки вказані доводи не стосуються порядку отримання доказів, тому не ґрунтується на законі.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення також посилається на інші докази, зміст яких було викладено вище, зокрема:

- показання свідка ОСОБА_59 , який був залучений слідчим в якості спеціаліста під час проведення слідчих експериментів для надання консультації з приводу роботи вилученого у ОСОБА_8 брелоку марки «MagicarScher-Khan». За даним фактом свідок ОСОБА_35 показав, що під час слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 він підібрав відповідну комбінацію, в результаті чого з декількох спроб вдалося відчинити автомобіль останнього;

-протокол обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7 , в ході якого серед інших речей та предметів в приміщенні кухні було виявлено та вилучено коробку з планшетного комп`ютера Хіаомі РаD 2, в приміщенні зали планшетний комп`ютер Хіаомі РаD 2 в чорному чохлі зі шкірозамінника (т.3 а.с. 50-57);

-протокол затримання № 30/86 від 29.04.2020 року, згідно якого під час особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено брелок марки «MagicarScher-Khan» синього кольору(т.3 а.с. 221-225);

-протокол проведення слідчого експерименту від 05.05.2020 року за участю спеціаліста ОСОБА_59 , згідно якого було підтверджено можливість відчинити автомобіль Шевроле Авео за допомогою брелоку, вилученого у ОСОБА_8 (т.3 а.с. 31-34);

-висновок судової телекомунікаційної експертизи № 9970 від 17.07.2020 року, згідно якого вирішувалося питання щодо можливості відчиняти автомобільKIASportage, державний номерний знак НОМЕР_10 ,брелоком марки «MagicarScher-Khan» (т.4 а.с. 158-161).

Вказані докази були оцінені судом та визнані допустимими.

Крім того, в судовому засіданні були досліджені докази сторони захисту, надані на спростування обвинувачення.

Так, свідок сторони захисту ОСОБА_76 в судовому засіданні показав, що він працює оперативним уповноваженим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. В ході проведення оперативно-розшукових заходів у кримінальному провадженні він оглядав камери відеоспостереження в магазині «Сільпо» в м.Лозова, за яку дату не пам`ятає. На відеозаписі було зафіксовано, що ОСОБА_8 (впізнав його, оскільки знав раніше) приїхав до вказаного магазину на автомобілі, після чого підійшов до двох чоловіків, які знаходилися на парковці та спілкувався з ними. Це було вечером, оскільки працювало міське освітлення. Потім на парковку приїхав автомобіль КІА, водій якого пішов в магазин. Один з чоловіків, з яким стояв ОСОБА_8 зайшов в магазин слідом за водієм автомобіля КІА. В цей час ОСОБА_8 підійшов до вказаного автомобіля, відчинив його двері та забрав звідти невеликий предмет. За даним фактом ОСОБА_76 склав рапорт, відеозапис не вилучав, оскільки не отримував відповідного доручення слідчого. ОСОБА_8 був вдягнений в спортивну куртку темно-сірого кольору з трьома білими смужками, на голові був капюшон, свідок впізнав його за зростом, будовою тіла, ходою, на місце події він приїхав на своєму автомобілі.

Також, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні була досліджена копія рапорту оперативного уповноваженого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_77 , зі змісту якого вбачається, що в ході оперативно розшукових заходів ним були отримані відеозаписи з камер відеоспостереження біля парковки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в м.Лозова за 04.03.2020 року, близько 20:00 год. В цей час там припаркувався автомобіль SkodaOctavia, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , який вийшов з нього та розмовляв з двома чоловіками на парковці, був одягнений в куртку сірого кольору з капюшоном з трьому смужками білого кольору. Близько 21:00 год. на парковку заїхав автомобіль KIASportage, державний номерний знак НОМЕР_10 , з якого вийшов чоловік, зачинив його на сигналізацію та зайшов в магазин. ОСОБА_8 прослідував за ним. В цей час шляхом сканування сигналізації авбомоділь KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_10 , було відчинено та викрадено з нього планшет. Весь час, коли власник автомобіля знаходився в приміщенні магазину, ОСОБА_8 стояв неподалік та слідкував за ним. Після чого, ОСОБА_8 вийшов з магазину та разом з двома чоловіками та викраденим планшетом вони сіли в його автомобіль та поїхали з місця вчинення злочину.

Оцінюючи показання свідка сторони захисту ОСОБА_77 суд враховує, що вони були безпосередньо отримані судом ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95 КПК України. В той же час, показання свідка ОСОБА_77 в судовому засіданні суперечать відомостям, які містяться в складеному ним рапорті. Відеозапис, про який йдеться в рапорті до матеріалів справи не долучався і судом не досліджувався. Таким чином, показання свідка ОСОБА_77 викликають сумніви в їх достовірності, тому суд не може посилатися на них в обгрунтування вироку.

Заслухавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків сторони обвинувачення та захисту, дослідивши письмові докази обвинувачення, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Частиною 1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В той же час, судом встановлено, що всупереч ст.92 КПК України під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи не наведено суду доказів, які б забезпечували надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування, зокрема складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, в діях ОСОБА_8 .

Так, об`єкт інкримінованого ОСОБА_8 кримінальтного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - це суспільні відносини, зміст яких становить володіння, користування і розпорядження особи належним їй майном, опосередковані правом власності, що охороняється законом від злочинних посягань; його предметом є майно, тобто речі матеріального світу, які є чужі для винного та мають матеріальну цінність.

В той же час, зі змісту показань потерпілого ОСОБА_14 вбачається, що 04.03.2020 року з його автомобіля KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_10 був викрадений планшет Xiaomi в корпусі сірого кольору, в чорному чохлі з кожзаму. Серійний номер планшета був встановлений за товарним чеком, який потерпілий надав працівникм поліції разом з заявою про вчинення крадіжки, на пам`ять він його не знав. Однак, вказаний товарний чек стороною обвинувачення до матеріалів справи не долучений та в судовому засіданні не досліджувався.

При цьому, згідно первісних показань потерпілого ОСОБА_14 планшет був викрадений в коробці « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а оригінальна коробка з-під нього зберігалася вдома. Однак, під час повторного допиту потерпілий показав, що планшет був викрадений в оригінальній коробці, упаковану у коробку « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Враховуючи вказану непослідовність, показання потерпілого ОСОБА_14 в частині викрадення коробки з-під планшету викликають сумнів в їх достовірності.

Також, зі змісту показань свідка ОСОБА_78 вбачається, що на початку березня 2020 року він бачив, як чоловік, одягнений в спортивний костюм з капюшоном зі смугами білого кольору відчинив брелоком автомобіль KIA, звідки взяв предмет, схожий на мобільний телефон, оскільки він був прямокутної форми і мав відблиск екрану чи корпусу, інших речей в руках не було. Зазначені показання щодо ознак викраденого предмету узгоджуються з його показаннями під час проведення слідчого експерименту, однак суперечать показанням потерпілого ОСОБА_14 , згідно яких його планшет був викрадений в коробці «Нової пошти». Тобто, ОСОБА_73 не міг бачити сам планшет, а відповідно і відблиск його екрану. Крім того, згідно протоколу слідчого експерименту датою події свідок ОСОБА_73 вказував 05.03.2020 року, а в судовому засіданні підтвердив достовірність вказаної дати, оскільки на той час він краще її пам`ятав. В той же час, датою вчинення кримінального правпорушення є 04.03.2020 року.

За таких обставин, оскільки показання свідка ОСОБА_78 , як в судовому засіданні, так і під час проведення слідчого експерименту, місять протиріччя з іншими дослідженими судом доказами щодо предмету посягання та дати вчинення кримінального правпорушення, суд визнає їх неналежними доказами.

Крім того, суд визнає неналежним доказом протокол пред`явлення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2020 року, враховуючи сумніви щодо достовірності обставини, які свідок ОСОБА_73 міг бачити.

Згідно з протоколом обшуку від 29.04.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 був вилечений планшет Хіаомі РаD 2, в чорному чохлі зі шкірозамінника, а також коробка від нього.Дослідженням в судовому засіданні вказаного планшету марки «Хіаомі» встановлено, що його корпус виготовлено з металу золотистого кольору, SN:12958/0 16 GB.

В той же час, згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.05.2020 року потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених йому для впізнання планшетів впізнав планшет XIAOMIRedmiPAD-2 в корпусі чорного кольору. При цьому, суд виключає можливість впізнання планшету за кольором чорного чохла, оскільки з фототабці до протоколу вбачається, що планшети для впізнання потерпілому ОСОБА_14 пред`являлися без чохлів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що вилучений за місцем проживання ОСОБА_8 планшет Хіаомі, золотистого кольору з серійним номером НОМЕР_11 , належав ОСОБА_14 , тобто є предметом інкримінованого обвинуваченому кримінального правпорушення, враховуючи показання потерпілого в судовому засіданні, в тому числі їх непослідовність в частині викрадення коробки з-під планшету, неналежність показань свідка ОСОБА_78 та протоколу слідчого експерименту за його участю, протоколу пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками. Так, доказів на підтвердження серійного номеру викраденого в потерпілого планшету матеріали справи не містять, сам ОСОБА_14 показав, що корпус його планшету мав сірий колір, а впізнав він планшет чорного кольору, що в будь-якому разі різниться з золотистим кольором планшету, вилученого у ОСОБА_8 .

При цьому, наданий стороною обвинувачення висновок судової товарознавчої експертизи № 6/1106СЕ-20 від 19.05.2020 року не містять відомостей ані про належність наданого на дослідження планшету XIAOMIRedmiPAD-2 потерпілому ОСОБА_14 , ані про причетність до його викрадення обвинуваченого ОСОБА_8 . В той же час, відомості, викладені в дослідницькій частині вказаного висновку спростовують показаннями потерпілого щодо ознак викраденого в нього планшету, оскільки оскільки під час його огляду експертом відсутність двох маленьких болтів біля отвору зарядки виявлена не була.

Також, згідно висновку судової телекомунікаційної експертизи № 9970 від 17.07.2020 року питання щодо можливості відчиняти автомобіль KIASportage д.н. НОМЕР_10 пультом брелоком «MagicarScher-Khan» не вирішувалося, оскільки вказаний автомобіль не був наданий для огляду.

В той же час, решту досліджених в судовому засіданні доказів, на які посилався прокурор в обгрунтування обвинувачення, суд вважає непрямими доказами, які за відсутності інших належних, допустимих та достовірних доказів не забезпечують такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення ікримінованої йому крадіжки майна потерпілого ОСОБА_14 .

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Разом з тим, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі№ 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованої йому крадіжки майна потерпілого ОСОБА_14 , у зв`язку з чим вказаний епізод слід виключити з обсягу обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, при кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки у ОСОБА_13 , така кваліфікуюча ознака, інкримінована стороною обвинувачення, як повторність, є безпідставною, тому була виключена судом.

При цьому, ОСОБА_8 згідно з обвинувальним актом обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах.

20 квітня 2020 року, близько 16:00 год., ОСОБА_8 у невстановленому місці, перебуваючи в автомобілі марки «SkodaOctavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , належному останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, з метою використання їх в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої особи корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та підривач до ручної гранати типу УЗРГМ-2, які у своїй сукупності утворюють ручну осколкову гранату типу РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів. Після чого, він переніс корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та підривач до ручної гранати типу УЗРГМ-2 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_11 , де зберігав до 29.04.2020.

29.04.2020 під час проведення обшуку за вказаною адресою у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та підривач до ручної гранати типу УЗРГМ-2, які у своїй сукупності утворюють ручну осколкову гранату типу РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів, які ОСОБА_8 незаконно придбав, переніс та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав. Пояснив, обшук за місцем його проживання розпочався з прихожої, працівники поліції ретельно перевірили тумбочку для взуття, однак жодних предметів, схожих на гранату там не було, потім оглянули ванну, кухню та житлову кімнату. Коли обшук було фактично завершено, один з працівників ДСР наполегливо питав, чи добре був оглянутий коридор. Оперативний уповноважений ОСОБА_79 відповів, що добре. Слічий при цьому ніяких вказівок не давав. В той же час інший оперативний уповноважений ОСОБА_22 почав оглядати вентиляцію в коридорі, а потім присів біля полички, вимкнулося світло, після чого він встав та з верхньої полиці взяв шкарпетку чорного кольору. Коли він розгортав вказану шкарпетку було видно запал гранати, після чого він поклав її на підлогу та були викликані вибухотехніки. ОСОБА_8 вважає, що вказану гранату йому підкинули, в його квартирі її не було і не могло бути, оскільки він не міг наражати на небезпеку свою сім`ю (разом з ним та дружиною на той час в квартирі мешкав малолітній племінник останньої), а також сусідів. Під час обшуку двері до квартири не зачинялися, туди міг потрапити хто-завгодно, там було багато працівники поліції, вони вільно пересувалися приміщенням, не потрапляючи на відеокамеру. Після виявлення гранати до квартиру прибув адвокат ОСОБА_9 . ОСОБА_8 заперечував свою причетність до гранати, разом з захисником вони наполягали на знятті з неї відбитків паліців та проведенні дактилоскопічної експертизи, однак вказане клопотання слідчим було проігнороване. Не заперечував, що мав розмову зі знайомим за 20.04.2020 року в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксовану в протоколі НСРД (аудіо, відео контролю особи), яка стосувалася запчастини для автомобіля шруса, який в побуті називають «гранатою». Репліки свого співрозмовника про чеку, запал, запобіжники, корпус він прокоментувати не може, оскільки не розуміє, про що йдеться. Жодного доказу на підтвердження вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України стороною обвинувачення не надано.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на такі докази.

Так, свідок ОСОБА_79 в судовому засіданні показав, щообшук за місцем проживання ОСОБА_8 розпочався від вхідних дверей в квартиру, де була розташована тумбочка для взуття (має 3-4 полички), яку оглядав безпосередньо він. Там знаходилося взуття та згорнуті один до одного шкарпетки, візуально огялувши які, він нічого підозрілого не помітив. Запитавши через деякий час, чи уважно він оглянув поличку, інший працівник поліції повернувся до більш детального її дослідження, в результаті якого виявив предмет, схожий на гранату. Припускає, що вказаний предмет був загорнутий в шкарпетках, тому він його не помітив, однак звідки саме він був вилучений не знає. Під час огляду тумбочку він підіймав, чи запитував про шкарпетки у господарів не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що він працює оперативним уповноваженим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, був залучений слідчим ОСОБА_36 для проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_8 , це було навесні 2020 року. Разом з ним було задіяно ще декілька оперуповноважених ( ОСОБА_79 , ОСОБА_80 та ін., хто саме не пам`ятає), керував обшуком слідчий, здійснювався відеозапис слідчої дії. Під час обшуку він на тумбочці в прихожій виявив грантату, яка була загорнута в шкарпетці. При цьому, коли обшук розпочався, він стояв в дверному пройомі і не бачив, що саме в цій кімнаті оглядав ОСОБА_79 , після чого вони перемістилися далі по кімнатах. Знаходячись в залі, він спитав у ОСОБА_81 , чи оглянув він прихожу, його відповідь не пам`ятає. Після чого, ОСОБА_22 повернувся до прихожої, щоб повторно все перевірити, оскільки це була маленька тісна кімната з поганим освітленням, оглядав там дзеркало, вентиляційний отвір та тумбочку для взуття, де виявив гранату. Так, спочатку він присів, побачив на середній полиці шкарпетки, в одній з яких на дотик відчув важкий предмет. Після чого, він взяв шкарпетку з цим предметом в руку та підвівся. Це був предмет, схожий на гранату, він поклав його на підлогу, після чого на місце події викликали спеціалістів-вибухотехніків. Чи надавав слідчий вказівку про повторний обшук прихожої не пам`ятає. Окрім гранати, в ході обшуку був вилучений планшет та інші речі, які він на теперішній час не пам`ятає.

З протоколу обшуку від 25.06.2020 року вбачається, що на підставі ухвали слідчого суді Лозівського міськрайонного суду Харківської області (справа 629/2748/20) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001817 від 14.12.2019 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7 . Під час обшуку було виявлено та вилучено тумбочку для взуття. Під час проведення обшуку здійснювався відеозапис, який судом був досліджений в судовому засіданні та встановлено, що він повністю відповідає змісту вищезазначеного протоколу (т.3 а.с. 67-73).

Постановою слідчого від 16.07.2020 року вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 тумбочка для взуття визнана речовим доказами у кримінальному провадження (т.4 а.с. 54), оглядом в судовому засіданні встановлено, що вона має три наскрізні полиці.

Згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи № 15/102СЕ-20 від 20.05.2020 року надані на експертизу предмети є корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, промислового способу виготовлення, та уніфікованим запалом до ручної гранати, модернізованим типу УЗРГМ-2, промислового способу виготовлення, які у своїй сукупності утворюють ручну осколкову гранату типу РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів (т.3 а.с. 78-84).

З протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_81 від 14.07.2020 року вбачається, що останній уточнив відомості щодо обставин проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 29.04.2020 року. Так, оглядаючи підставку для взуття в коридорі за слабкого освітлення, він побачив шкарпетку на середній полиці, однак не надав їй значення. Коли інший працівник поліції перевірив вказану шкарпетку, то виявив в ній гранату. При цьому, свідок ОСОБА_79 поклав шкарпетку з муляжем гранати на середню полицю, де він її бачив згорток шкарпеток під час обшуку. Після чого поняті оглянути підставку для взуття та підтвердили, що вони бачуть шкарпетку, однак не можуть ідентифікувати, що в середині неї знаходиться (т.3 а.с. 86-87).

З протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 14.07.2020 року вбачається, що останній уточнив відомості щодо обставин проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 29.04.2020 року. Так, після завершення обшуку в житловій кімнаті він повернувся до коридору, де оглянув вентиляцію, після чого присів біля підставки для взуття та побачив на середній полиці шкарпетку, яку він потягнув та зрозумів, що вона була важчою, ніж має бути. Діставши шкарпетку, він поклав її на верхню полицю, розгорнув та побачив запал гранати, після чого перемістив її на підлогу. При цьому, ідентифікувати гранату, не взявши її до рук, було не можливо, оскільки вона була захована в шкарпетці (т.3 а.с. 89-91).

З протоколу від 14.05.2020 вбачається, що 20.04.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 25.03.2020 року та доручення слідчого було проведено негласну слідчу (розшукову) дію аудіо, відео контроль особи у відношенні ОСОБА_7 в автомобілі Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 , під час якого було задокументовано розмову ОСОБА_8 (відмічений, як ОСОБА_58 ) з невідомим на ім`я ОСОБА_82 (відмічений, як ОСОБА_83 ), яка відбулася за період 20.04.2020 року з 15:33 год. до 16:03 год. З контексту розмови вбачається, що ОСОБА_8 отримав від невідомого на ім`я ОСОБА_82 предмет, який останній назвав «гранаткою» (т.3 а.с. 92-95).

Дослідженням в судовому засіданні додатку на оптичному диску «VerbatimDVD-R» з інв. 918т встановлено, що його зміст відповідає зафіксованій в протоколі інформації, окрім розмови з 15:44 год. до 15:47 год., у зв`язку з чим суд не враховує при прийнятті рішення відомості за вказаний період часу.

Згідно висновку експерта № 11/1/144 СЕ 20 від 14.07.2020 року ОСОБА_8 брав участь в розмові, що міститься на вказаному диску 918т. Його слова та фрази в протоколі відмічені, як ОСОБА_58 . Ознак монтажу не виявлено. (т.4 а.с. 68-86).

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правпорушення прокурор також посилається на протокол обшуку від 29.04.2020 року, зміст якого був викладений вище.

Згідно з вказаним протоколом в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7 , серед інших речей та предметів в коридорі при вході на тумбочці для взуття, в згорнутій панчосі, був виявлений предмет, схожий на гранату.

Дослідженням відеозапису проведення обшуку, який є додатком до вказаного протоколу, встановлено наступне. Обшук розпочався з коридору при вході в квартиру, де була оглянута етажерка з трьох наскрізних поличок, на яких зберігалося взуття, зокрема на верхній поличці було 2 пари кросівок. Кожна з вказаних поличок була оглянута, перевірявся вміст взуття всередині, шкарпеток виявлено не було, тумбочка підіймалася та переміщувалася, жодних речей і предметів не вилучалося. Далі, обшук проводився на кухні та в житловій кімнаті. При цьому, ОСОБА_8 переміщувався з однієї кімнати до іншої разом зі слідчим та постійно знаходився перед відеокамерою. Після чого, поліцейські перемістилися до коридору, де один з них оглянув лічильник та присів біля тумбочки для взуття. В коридорі в цей час вимкнулося світло на нетривалий час, в кімнаті стало темно. Коли світло увімкнулося, поліцейський підвівся, підійшов до тумбочки для взуття та з верхньої полички, між кросівками, взяв рукою шкарпетку чорного кольору, в якій було виявлено гранату (т.3 а.с. 50-57).

Крім того, в обгрунтування заперечень проти обвинувачення сторона захисту посилалася на такі докази, зміст яких було викладено вище, зокрема:

-показання свідка сторони захисту ОСОБА_65 , яка за даним фактом пояснила, що о/у ОСОБА_79 ретельно оглядав тумбочку для взуття, піднімав її, нічого стороннього там не виявив, після чого розпочався обшук інших кімнат. Коли вони повернулися в коридор, то один з працівників поліції сказав, що потрібно ще раз оглянути тумбочку для взуття. В цей час в прихожій на декілька секунд вимкнулося світло, двері в квартиру були відчинені. Після чого, один з поліцейських біля тумбочки спитав, чия це шкарпетка. Саму шкарпетку ОСОБА_41 не бачила, однак відповіла, що це її, оскільки лише вона могла залишити шкарпетки в кросівках. При цьому, вона користується лише білими шкарпетками, тому уточнила, якого вона кольору. Коли працівник поліції показав чорну шкарпетку, ОСОБА_41 заперечувава, що вона належить їй. Як з`ясувалося в шкарпетці була граната, яка в подальшому була вилучена спеціалістами вибухотехніками, відбитки папілярних візерунків не робили. На той час до проведення обшуку вже був допущений адвокат. В їх з чоловіком житлі вказаної гранати ніколи не було і вона їм не належить;

-показання свідка захисту ОСОБА_21 , згідно яких обшук розпочався з прихожої, перевірили тумбочку для взуття, де нічого не виявили. Коли закінчили огляд житлової кімнати, хтось з працівників поліції запропонував оглянути прихожу уважніше. Інший працівник підійшов до тумбочки для взуття, де на верхній полиці в кросівку виявив шкарпетку, в якій знаходилася гранта.

Заслухавши в судовому засіданні обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення та захисту, дослідивши письмові та речові докази обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правпорушення, за таких обставин.

Так, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. п. 40 рішення у справі № 34006/06 від 25 лютого 2016 року «Зякун проти України», п. 54 рішення у справі № 75520/01 від 06 грудня 2007 року «Козинець проти України», п. 33 рішення у справі № 17969/09 від 10 грудня 2015 року «Тихонов проти України»).

З аналізу досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що в основу обвинувачення ОСОБА_8 в частинінезаконного зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу покладено протокол обшуку від 29.04.2020 року, згідно якого за місцем його проживання була виявлена граната типу РГД-5, яка відноситься до боєприпасів.

В той же час, на відеозаписі до протоколу обшуку від 29.04.2020 року зафіксовано, що виявлена свідком ОСОБА_22 граната знаходилася на верхній полиці тумбочки для взуття, що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_21 , який був понятим під час проведення вказаної слідчої дії. Відеофіксація шкарпетки з гранатою на середній полиці відсутня. Також, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що свідок ОСОБА_79 на початку обшуку ретельно оглядав тумбочку для взуття, підіймав та відхиляв її від стіни, на кожній полиці перевіряв взуття всередині та устілки, жодної шкарпетки виявлено не було.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками, суд враховує, що показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_81 підтверджуються протоколами проведення слідчих експериментів за їх участю. При цьому, показання свідка ОСОБА_65 щодо обставин проведення обшуку тумбочки для взуття в коридорі та показання свідка ОСОБА_21 узгоджуються з відеозаписом вказаної слідчої дії.

Частинами 1, 5 статті 104 КПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

Відповідно до ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, таким додатком можуть бути серед іншого фото таблиці, відеозапис процесуальної дії.

Відповідно до ч.7 ст. 223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Метою участі понятих у проведенні слідчих дій є посвідчення факту провадження слідчої дії, її ходу та результатів.

Відповідно до ч. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_21 та відеозапису проведення обшуку вбачається, що гранату за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено в шкарпетці з верхньої полиці тумбочки для взуття в коридорі.

При цьому, судом достовірно встановлено, що під час попереднього огляду тумбочки для взуття шкарпетка з гранатою на верхній полиці були відсутні, після чого ОСОБА_8 , який на той час вже був затриманий з застосуванням кайданок, доступу до коридору не мав.

Тобто, суд приходить до висновку, що показання свідка ОСОБА_22 щодо обставин виявлення бойового припасу спростовуються відомостями, зафіксованими на відеозаписі, який є додатком до відповідного протоколу від 29.04.2020 року. В свою чергу, викладені у протоколі обшуку від 29.04.2020 року обставини не відображають зміст процесуальних дій щодо виявлення бойового припасу уповноваженими особами органу досудового розслідування.

Таким чином, судом встановлено порушення вимог кримінального процесуального закону при отриманні результатів обшуку у вигляді гранати типу РГД-5, у зв`язку з чим вказаний речовий доказ суд визнає недопустимим.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева», сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.

Таким чином, суд визнає недопустим висновок судової вибухо-технічної експертизи № 15/102СЕ-20 від 20.05.2020 року, предметом якої був речовий доказ,визнаний судом недопустимим.

При цьому, в судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим протоколу обшуку від 25.06.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 , посилаючись на відсутність передбачених законом підстав.

Вирішуючи вказане клопотання, судом встановлено, що слідча дія була проведена уповноваженою особою на підставі ухвали слідчого судді (справа 629/1847/20). В ході обшуку була виявлена і вилучена тумбочка для взуття, щодо якої прямо надано дозвіл на її відшукання. Тобто, обшук проведено в обсязі, необхідному для досягнення його мети. Порушень порядку, встановленого КПК України, при проведенні вказаної слідчої дії судом не встановлено, тому відповідний протокол суд визнає допустимим доказом.

В той же час отриманий в результаті проведення вказаної слідчої дії речовий доказ - тумбочка для взуття, як і зафіксована згідно з протоколом НСРД від 14.05.2020 року розмова ОСОБА_8 , під час якої невідомий на ім`я ОСОБА_82 дав йому «гранатку», суд вважає непрямими доказами, які за відсутності інших належних, допустимих та достовірних доказів не забезпечують такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення ікримінованого йому незаконного носіння, придбання та зберігання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, під час вилучення бойового припасу ОСОБА_8 та його захисником адвокатом ОСОБА_9 усно заявлялося клопотання про зняття відбитків пальців з нього та проведення дактилоскопічного дослідження з метою порівння їх зі слідами папілярних візерунків ОСОБА_8 , однак в судовому засіданні встановлено, що вказані слідчі дії стороною обвинувачення не проводилися.

За таких обставин, оцінивши досліджені в судовому засіданні кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що всупереч ст.92 КПК України під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи не надано суду доказів, які б забезпечували надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування, зокрема не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

При цьому, судом були досліджені всі докази, надані прокурором на доведення обвинувачення. Доповнень до судового розгляду відповідно до ст. 363 КПК України сторони не мали.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, обвинуваченого ОСОБА_8 слід визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення нимкримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 189 КК України, суд керується вимогами статей 65-68 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначені обвинуваченим покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які належать до категорії тяжких злочинів, характеризується прямим умислом, заподіяна потерпілим шкода не відшкодована.

Розглядаючи питання про особу винного ОСОБА_7 суд враховує, що за місцем проживання він характеризується задовільно, раніше судимий, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, на обліках лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, страждає гіпертонічною хворобою, що підтверджується довідкою філії ДУ ЦОЗ ДКВС України в Дніпропетровській та Донецькій областях від 28.02.2024 року.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_84 ,судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів.

З досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (Т.2 а.с. 78-79).

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, враховуючи характер, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах його ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 189 КК України, що буде відповідати меті призначення покарання відповідно до ст. 50 КК України.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань ОСОБА_7 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року за ч.4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна (т.6 а.с. 209-217).

Таким чином, відповідно до ч.4 ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року.

В цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При цьому, 29.04.2020 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України. 01.05.2020 рокуйому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.06.2020 року був змінений на цілодобовий домашній арешт, після чого 08.09.2020 року був застосований домашній арешт в певний період доби (справа № 629/1963/20). Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.09.2020 року обраний ОСОБА_7 запобіжний захід був змінений на тримання під вартою (справа № 629/3380/20), який неодноразово продовжувався і у вказаному кримінальному провадженні тривав до 17.12.2022 року (згідно ухвали суду від 19.10.2022 року, справа 629/4530/20).

Таким чином, в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року. Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати попереднє ув`язнення день за день з 29.04.2020 року до 01.06.2020 року та з 24.09.2020 року до 17.12.2022 року. Також, відповідно до ч.7 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати цілодобовий домашній арешт з 02.06.2020 року до 08.09.2020 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Розглядаючи питання про особу винного ОСОБА_8 суд враховує, що він задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, на обліках лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_85 , судом не встановлено.

З досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (Т.2 а.с. 74-75).

Вищевказані встановлені судом обставини в сукупності, зокрема другорядна роль ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правпорушення групою осіб за ч.2 ст. 189 КК України, оскільки він активних погроз потерпілому не висловлював та гроші безпосередньо від нього не отримував, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні та вихованні малолітню доньку, 2022 року народження, його поведінка після вчинення злочину (з 2020 року причетність до інших правопорушень судом не встановлена), дані досудової доповіді, свідчать про наявність в нього мотивації до позитивних змін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, тому при призначенні покарання у виді позбавлення волі, міру якого слід визначити в межах санкцій ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 189 КК України, та остаточного призначення покарання за сукупністю кримінальних правпорушень на підставі ч.1 ст. 70 КК України, його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, що буде повною мірою відповідати меті призначення покарання відповідно до ст. 50 КК України.

При цьому, 29.04.2020 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України. 30.04.2020 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.06.2020 року був змінений на цілодобовий домашній арешт, після чого 08.09.2020 року був застосований домашній арешт в певний період доби (справа № 629/1963/20).

Таким чином, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати попереднє ув`язнення день за день з 29.04.2020 року до 01.06.2020 року. Також, відповідно до ч.7 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати цілодобовий домашній арешт з 02.06.2020 року до 08.09.2020 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, скасувавши арешт майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, ч.15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 189 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань ОСОБА_7 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушеньу виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня звернення вироку до виконання після набрання законної сили, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати попереднє ув`язнення день за день з 29.04.2020 року до 01.06.2020 року та з 24.09.2020 року до 17.12.2022 року.

Відповідно до ч.7 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати цілодобовий домашній арешт з 02.06.2020 року до 08.09.2020 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 189 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення воді строком на 4 (чотири) роки 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань ОСОБА_8 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушеньу виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати попереднє ув`язнення день за день з 29.04.2020 року до 01.06.2020 року. Відповідно до ч.7 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати цілодобовий домашній арешт з 02.06.2020 року до 08.09.2020 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ним, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-два фрагменти полімерної пляшки, речовину рослинного походження, масами 21,6946г, 13,1588г, 0,3630г, фрагмент пляшки (квитанція 12480),уламки гранати РГД 5 (квитанція 20/315), ручні димові гранати РГД -2 в кількості 2 шт. (квитанція 20/334)- знищити;

-брелок «MagicarScher-Khan» (квитанція 20/334) конфіскувати;

-грошові кошти в розмірі 10 000 гривень, купюри номіналом по 200 (двісті) гривень в кількості 27 (двадцяти семи) шт., купюри номіналом по 100 (сто) гривень в кількості 20 (двадцяти) шт., купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень в кількості 52 (п`ятдесят дві) шт. (акт приймання-передачі від 26.06.2020 року) повернути до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківськіц області;

-сертифікат про проходження наркологічного огляду на ім`я ОСОБА_13 , ноутбук «ASUS Х55» з зарядним пристроєм та сумка до ноутбуку (квитанція 20/350) повернути потерпілому ОСОБА_13 ;

-спортивну чоловічу куртку з капюшоном, планшет «ХІАОМІ РАD 2» (квитанція 20/350), тумбочку для взуття (квитанція 20/334) повернути законному володільцю ОСОБА_86 ;

-автомобіль SKODA Octavia TOUR, державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі від автомобіля (квитанція 20/321) повернути ОСОБА_8 ;

-гаманець (квитанція 20/321), перстень з металу жовтого кольору (акт приймання-передачі від 26.06.2020 року) повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Скасувати арешт вищевказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.05.2020 року (справа № 629/1847/20, провадження 1-кс/629/458/20); ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.05.2020 року (справа № 629/1847/20, провадження 1-кс/629/459/20).

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення судової експертизи №9651/9954-9958 від 22.05.2020 року в розмірі 1634,40 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення судових експертиз: №6/1105 СЕ-20 від 19.05.2020 року в розмірі 980,70 (девятсот вісімдесят) грн. 70 коп.; №9970 від 18.05.2020 року в розмірі 4903,20 (чотири тисячі дев`ятсот три) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення судових експертиз:

- №11/1/160СЕ-20 від 06.08.2020 року в розмірі по 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 00 коп. з кожного;

- №11/1/144СЕ-20 від 14.07.2020 року в розмірі по 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 60 коп. з кожного.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1