Справа № 946/9742/24
Провадження № 1-кс/946/3043/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року слідчій суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про визнання затримання незаконним, -

В С Т А Н О В И В:

03.12.2024 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із заявою про визнання незаконним затримання ОСОБА_3 ; зобов`язання відповідного органу, якій здійснив затримання, негайно звільнити затриману особу; у разі виявлення порушень, притягнути винних осіб до відповідальності згідно з чинним законодавством України, мотивуючи тим, що 03.12.2024 року о восьмій годині ранку, в м. Ізмаїлі, біля залізничного вокзалу без попереднього вручення повістки, здійснили незаконне затримання його племінника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Навіть після перевищення адміністративного затримання у три години, службові особи не повідомили близьких родичів ОСОБА_3 про його затримання, а й продовжують приховувати сам факт затримання і статус. 03.12.2024 року о 09-30 була викликана СОГ поліції до ТЦК м. Ізмаїл, яка зафіксувала факт незаконного затримання ОСОБА_3 та був зроблений запис в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером 18954 від 03.12.2024 року.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно з ч. 1ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту поданої заяви слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги (заяви), поданої не в рамках кримінального провадження.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Одеського апеляційного суду від 14.03.2024 року, справа № 513/384/24.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Окремо, слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити, що у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у заяві ОСОБА_2 , є звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про визнання незаконним затримання ОСОБА_3 ; зобов`язання відповідного органу, якій здійснив затримання, негайно звільнити затриману особу; у разі виявлення порушень, притягнути винних осіб до відповідальності згідно з чинним законодавством України, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про визнання незаконним затримання ОСОБА_3 ; зобов`язання відповідного органу, якій здійснив затримання, негайно звільнити затриману особу; у разі виявлення порушень, притягнути винних осіб до відповідальності згідно з чинним законодавством України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1