Провадження № 1-кс/201/3825/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС-криміналіста СВ 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0002853, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, який неодружений, є учнем АДРЕСА_1 , не працює, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

- прокурор ОСОБА_4

- слідчий ОСОБА_6

- підозрюваний ОСОБА_5

- захисник ОСОБА_7 (ВКЗ)

- законний представник ОСОБА_8 (ВКЗ)

- психолог (спеціаліст) ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за процесуального керівництва прокурорів відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002853, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 року, в якому неповнолітньому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Враховуючи наявність обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

Прокурор зі слідчим підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити.

Підозрюваний підтвердив вчинення інкримінованого йому злочину, свою вину визнав, зазначив про те, що за винагороду підпалив автомобіль, оскільки був змушений піти на такий злочин аби отримати гроші на лікування хворої матері, втім за вказівкою куратора з ТГ-каналу він мав намір підпалювати автомобілі ТЦК, а не військових, оскільки він незадоволений тим, що співробітники ТЦК силоміць заштовхують в свої автомобілі пересічних громадян і відправляють їх на фронт. Щиро розкаявся, повідомив, що співпрацює з органом досудового розслідування, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник та законний представник (рідна бабуся) просили в задоволенні клопотання відмовити, вважаючи, що завдяки тому, що його підзахисний співпрацює зі слідством, відсутні заявлені слідчим ризики, просили визначити ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002853, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що, з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України № 3891-IX від 23.07.2024 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» внесено зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, та Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІX), та Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на початку вересня 2024 року через месенджер «Telegram» номер: НОМЕР_1 » невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 » запропонував неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заробіток шляхом підпалів військових транспортних засобів.

У подальшому, 07 вересня 2024, неповнолітній громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Краматорськ Донецької області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучи обізнаним щодо ведення збройної агресії РФ проти України та фактом введення на всій території України воєнного стану, здійснив пошук та подальше пошкодження військового автомобіля, яким користуються підрозділи Сил оборони України, шляхом його підпалу.

Так, 07 вересня 2024 року неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, виявив військовий транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «L200» д.н.з. НОМЕР_2 (чорного кольору), який належить НОМЕР_3 бригаді ТРО ЗС України (в/ч НОМЕР_4 ), в результаті чого у нього виник злочинний умисел на здійснення підпалу вказаного автомобіля.

07.09.2024 ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів СОУ, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності СОУ в особливий період, діючи умисно, шляхом вчинення підпалу транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200» д.н.з. НОМЕР_2 (чорного кольору), який використовуються у діяльності Сил оборони України, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу пластикову ємність із запалювальною сумішшю невстановленого складу, облив нею лобове скло та капот транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200» д.н.з. НОМЕР_2 , який використовується у діяльності Сил оборони України, та підпалив його, викликавши тим самим його займання. При цьому ОСОБА_5 знімав на відеозапис за допомогою відеокамери свого мобільного телефону процес підпалювання і займання вказаного автомобіля, для подальшої передачі відеозапису замовнику підпалу і одержання від нього винагороди за підпал у вигляді грошових коштів.

Таким чином, у зв`язку з вчиненням вищезазначеного кримінального правопорушення транспортний засобі марки «Mitsubishi», моделі «L200» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено внаслідок підпалу, тим самим військовий транспортний засіб виведено з ладу, чим унеможливлено його подальше цільове використання у спеціальних операціях.

Умислом неповнолітнього ОСОБА_5 охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності окремим військовим частинам Сил оборони України та безпосередньо їх транспортному засобу. При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

07.2024 о 21.00 год. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

08.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Підозра у вчиненні тяжкого злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, які згідно ст. 99 КПК України є документами; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину; протоколом допиту підозрюваного, який під час допиту надав визнавальні покази; протоколом огляду речового доказу від 08.09.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вищевказані докази, зібрані під час досудового розслідування, свідчать про те, що підозрюваним ОСОБА_5 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто підозра стосовно останнього є обґрунтованою.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою отримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Щодо існування ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, які, на думку слідчого судді, є підтвердженими.

На думку слідчого судді, підозрюваний спроможний:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що підозрюваний згідно із ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існує ризик, що підозрюваний, якому виповнилося 16 років, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вільно виїхавши за кордон України або на тимчасово окуповану територію України.

Крім того, слід врахувати, що підозрюваний мешкає у місті Краматорську, Донецької області, яке розташоване на лінії розмежування з окупованою територією та на території якого триває активна фаза бойових дій;

- підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування;

- незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, що у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування останнього з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також слід також зазначити, що ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, вказаний ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, а саме: ОСОБА_11 , у разі застосування до нього запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, зможе попередити інших невстановлених осіб, із котрими він підтримував контакт для здійснення протиправної діяльності, про необхідність зміни акаунту чи способів зв`язку, чим унеможливить подальше документування вчиненого злочину;

- вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Беручи до уваги той факт, що підозрюваний перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період в зоні активних бойових дій не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до того, що підозрюваний продовжить вчиняти аналогічні злочини.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_12 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні злочину під час воєнного стану.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під час воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України ОСОБА_12 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Висновки.

Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри. Крім того, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Оскільки інкриміноване ОСОБА_11 кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, то з огляду на обґрунтованість підозри та наявності ризиків, клопотання підлягає задоволенню.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, в результаті чого транспортний засобі марки «Mitsubishi», моделі «L200» д.н.з. НОМЕР_2 , належний військовій частині пошкоджено внаслідок підпалу, тим самим військовий транспортний засіб виведено з ладу, чим унеможливлено його подальше цільове використання у спеціальних операціях.

При цьому умислом неповнолітнього ОСОБА_5 охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності окремим військовим частинам Сил оборони України та безпосередньо їх транспортному засобу за винагороду. При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

Крім того, враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_11 до країни агресора РФ, незастосування стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення проти основ національної безпеки.

Характер та спосіб вчинених дій, специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , дають підстави вважати, що він без застосування запобіжного заходу може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також інші кримінальні правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності та враховуючи характер дій підозрюваного, які пов`язані з проведенням військової агресії Російської Федерації проти України.

Суд також зазначає, що визнання підозрюваним своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину, щире каяття та активне сприяння його розкриттю будуть враховані судом під час ухвалення вироку і призначення покарання та не впливають і не зменшують встановлених судом ризиків.

Щодо строку дії запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Тому, оскільки ОСОБА_11 повідомлено про підозру 08.09.2024, то досудове розслідування має бути закінченим до 08.11.2024 року, а тому саме до цього строку, в межах 60 днів з дати затримання слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Щодо застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, враховуючи його особу, який достовірно знаючи про ведення повномасштабних воєнних дій з боку РФ проти України, добровільно та усвідомлено за винагороду здійснював злочинну діяльність з підпалу транспортного засобу військовослужбовців ЗСУ з метою перешкоджання їх законній діяльності в особливий період, враховуючи що ОСОБА_11 добровільно злочинну діяльність не припинив, поки не був затриманий в поряду ст. 208 КПК України; беручи до уваги, що наразі слідством вживається заходи до встановлення інших осіб свідків, можливих фігурантів злочину зокрема представників РФ, які були замовниками підпалів, збір доказової бази, документів; беручи до уваги особу підозрюваного, який вчинив злочин з корисливою метою, з огляду, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, розмір застави слідчий суддя не визначає, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру вчиненого злочину.

При цьому судом приймається посилання сторони захисту на необхідність надання допомоги ОСОБА_11 своїй хворій матері, однак вказане не спростовує встановлені слідчим суддею наявність ризиків і їх нівелювання.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187,193-194,196-197,205,369-372,392-393 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21:00 години 05 листопада 2024 року без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1