Справа № 127/6097/23
Провадження № 1-кп/127/194/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про які внесено 17 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 строком на 60 діб. Підставами для продовження вказаного запобіжного заходу, на переконання прокурора є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначила, що ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винною в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк, тому існує ризик ухилення обвинуваченої від явки до суду з метою уникнення відповідальності. Так, ОСОБА_6 будучи звільненою від відбування покарання з іспитовим строком вчинила дане кримінальне правопорушення, а тому існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Також існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки обвинуваченій достеменно відомо їх місце перебування. Зважаючи на вказані ризики, вважала, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченої.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказав, що ризики на які посилається сторона обвинувачення є не доведеними та необґрунтованими. На обґрунтування зазначеного вказав на відсутність ризику ухилення обвинуваченої від явки до суду з огляду на те, що не має жодних даних, що ОСОБА_6 колись ухилялась від явки до суду. Крім того, немає жодних підстав стверджувати про те, що ОСОБА_6 схильна до вчинення інших кримінальних правопорушень тільки тому, що вона була засуджена до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки викрадений ОСОБА_6 предмет був малоцінним. Також обвинувачена не має наміру впливати на свідків та потерпілого. Тому вважав, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що наведені ризики існують та продовжують існувати. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити застосований запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала захисника.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2024 року, обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 02.08.2024 року.

Прокурором подано клопотання про продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захист просив у задоволенні вказаного клопотання відмовити та змінити на особисте зобов`язання. Окремого клопотання про зміну запобіжного заходу суду від сторони захисту не подано.

Вирішуючи клопотання прокурора та оцінюючи доводи захисту щодо нього суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд враховує суть обвинувачення та факт того, що ОСОБА_6 вже набула статусу обвинуваченої у кримінальному проваджені, тобто сторона обвинувачення, звернувшись до суду з обвинувальним актом, вважала не лише підозру обґрунтованою, а й докази у справі достатніми для висунення обвинувачення особі.

Факт наявності обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені особливо тяжкого злочину вказує на те, що поняття «обґрунтованої підозри» не підлягає оцінці, оскільки на даній стадії кримінального переслідування особи підозра трансформувалась в обвинувачення з критерієм доведеності, оцінка якого передбачена іншою процедурою ніж вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.

Оцінці на предмет доведеності підлягають виключно ризики визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні, зокрема, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Так, у існуванні вказаних ризиків суд переконують наступні факти.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні замаху на умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тобто можливе покарання є суворим, що свідчить про наявну небезпеку перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя і утворює ризик можливого ухилення від явки до суду. Разом з тим, сама лише тяжкість обвинувачення не є вирішальною для суду, проте оцінюється в сукупності з іншими даними провадження, в тому числі і даними щодо особи обвинуваченої.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 є особою без стійких соціальних зв`язків, оскільки не працює, не має простійного місця проживання, неодружена, її діти з нею не проживають, так як перебувають під соціальною опікую. Вказане переконує суд у тому, що обвинувачена може ухилятись від явки до суду, а достатнім превентивним заходом забезпечення обов`язку обвинуваченої з`являтись в кожне судове засідання за викликом суду є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків. При цьому сам по собі факт вже здійсненого допиту вказаних осіб у суді зазначеного ризику не зменшує, оскільки вплив може бути здійснений протягом всього часу судового розгляду не лише для зміни показань, а й для реалізації інших прав потерпілого, зокрема права висловити його думку щодо міри покарання.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення в період перебігу іспитового строку. Вказане переконує суд у тому, що обвинувачена після її звільнення від відбування покарання з випробуванням належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, що підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_6 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченої під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 200 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 08.07.2024 року до 05.09.2024 року, включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя:

Судді :