Справа № 478/1384/24 Провадження № 1-кп/478/99/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
15 жовтня 2024 року. смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючий на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, з професійно - технічною освітою, працюючий фізичною особою - підприємцем, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія НОМЕР_1 від 04.06.2001, виданого держаним реєстратором Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, видами діяльності якого є: код ВЕД 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, код ВЕД - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, код ВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.
Так, ОСОБА_4 займаючись підприємницькою діяльністю повинен неухильно дотримуватися норм чинного законодавства, зокрема в сфері охорони праці, а саме ст. 43 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, тобто людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положень Закону України «Про охорону праці», Наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.01.2012 №67 «Про затвердження Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників»,Наказу Міністерства соціальної політики України від 27.08.2018 №1220 «Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів», Наказу Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 №15 «Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою».
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України від 14.10.1992 №2694-ХІІ «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Згідно ст. 13 вказаного Закону роботодавець, окрім іншого, зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до пунктів 3.16, 4.1, 6.1 Наказу Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 №15 «Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою»:
-не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці;
-посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121, проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці;
працівники, під час прийняття на роботу та періодично, повинні проходити на підприємстві інструктажі з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також з правил поведінки та дій при виникненні аварійних ситуацій, пожеж і стихійних лих.
Згідно із пунктами 36, 52 розділу 5 Наказу Міністерства соціальної політики України від 27.08.2018 №1220 «Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів»:
-не допускається підіймання працівників на навантажувачах, які не мають робочої платформи, спеціально призначеної для цього. Перевозити навантажувачем працівників на робочій платформі заборонено;
-під час пересування під високо розміщеними пристроями, наприклад під світильниками, трубопроводами, протипожежними пристроями тощо, потрібно впевнитися в тому, що є достатній просвіт (зазор) між цими пристроями та частинами навантажувача чи вантажем;
-перед просуванням через вузькі проїзди або двері, між штабелями, устаткуванням, елементами конструкцій будівель та споруд варто переконатися, чи є достатній вільний простір для навантажувача, водія та вантажу, а також чи немає працівників і сторонніх людей у робочій зоні навантажувача.
Водночас, ОСОБА_4 12.01.2024 близько 08:00 год. в порушення вищевказаних вимог законодавства, для виконання робіт за допомогою власного телескопічного навантажувача (маніпулятор), марки JLG307, р.н. НОМЕР_2 , 2009 року випуску з перевалки сільськогосподарської культури, яка зберігалася в орендованому ним складському приміщенні по АДРЕСА_2 ,залучив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виниклої між сторонами цивільно правової угоди.
В подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, свідомо припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою розгортання ОСОБА_6 купи зерна у складському приміщеннінадав вказівку останньому сісти на металеві вила телескопічного навантажувача, марки JLG307, р.н. НОМЕР_2 , який не був обладнаний робочою платформою, спеціально призначеною для піднімання працівників, та перебуваючи за кермом вказаного навантажувача під`їхав до пройому воріт складського приміщення розташованого по АДРЕСА_2 .
Після, ОСОБА_4 почав піднімати металеві вила навантажувача, на яких сидів ОСОБА_6 , та не слідкуючи за висотою підйому металевих вил навантажувача, на яких сидів ОСОБА_6 ,затиснув останнього між металевими вилами телескопічного навантажувача, марки JLG307, р.н. НОМЕР_2 та верхньою луткою воріт складського приміщення.
Внаслідок затиснення металевими вилами телескопічного навантажувача, марки JLG307, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді розчавлення правого плеча з багатоуламковим відкритим переломом правої плечової кістки, з пошкодженням правої плечової артерії, м`язів, травматичний шок ІІ, що в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 272 КК України, ознаками якого є порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило інші тяжкі наслідки..
09.10.2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнав свою вину в інкримінованому злочині;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 272 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з використанням автонавантажувачів строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 ( одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено за ч. 2 ст. 272 КК України і яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до вимог ст. 474 КПК України у обвинуваченого з`ясовано, що вын цілком розуміє свої права, наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання ним угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
До суду надана заява потерпілого ОСОБА_6 , який не заперечує проти укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, думку потерпілого ОСОБА_6 , висловлену нею в заяві , яка надана до суду, в якій вын не заперечує проти укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена.
Укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підписана сторонами добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок чи дії інших обставин, ніж ті, що передбачені в самій угоді.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів.
Права ОСОБА_4 під час укладення угоди дотримані, судом не встановлені очевидні ризики невиконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.
Дії ОСОБА_4 охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, раніше не судимий, з професійно - технічною освітою, працюючий фізичною особою - підприємцем, одружений, не маючий на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілому шкоду відшкодовано в повному обсязі і він претензій до обвинуваченого не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставинами, що пом`якшують покарання, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання, узгоджене сторонами в угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.
Питання щодо процесуальних витрат по справі суд вирішує, відповідно до вимог ст. 126 КПК України.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 475 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 2 ст. 272 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з використанням автонавантажувачів строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 ( одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралась.
Речові докази : футболка (спец.пакет №WAR 1619500); сорочка (спец.пакет №WAR1619499) та светр (спец.пакет №WAR1619501), які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Баштанського РВ ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 , як володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 ч.3 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1