Справа № 286/3859/24
У Х В А Л А

16 жовтня 2024 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000271 від 01.08.2024 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна та просить накласти арешт на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 99 кв.м., житловою площею 60,6 кв.м., шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження та розпорядження даним майном, залишивши на відповідальне зберігання особам, які на законних підставах проживають у ньому, мотивуючи тим, що 10.10.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.ст. 307 КК України. Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта підозрюваного - ОСОБА_5 , останньому на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 99 кв.м., житлова площа якого становить 60,6 кв. м., яка відповідно може бути об`єктом спеціальної конфіскації, а тому виникає необхідність у арешті майна.

Слідчий, прокурор, власник майна ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Прокурор надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Врахувавши позиції слідчого та прокурора, наведені в клопотанні та письмовій заяві, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

01.08.2024 відомості про те, що 01.08.2024 до слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РП надійшла заява про те, що житель міста Овруч займається незаконним збутом наркотичних речовин серед місцевого населення, при цьому наркотичний засіб особливо небезпечний канабіс, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

16.09.2024 відомості про те, що 16.09.2024 о 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, під час проведення оперативної закупки, продав за 5000 гривень особі зі зміненими анкетними даними психотропну речовину амфетамін, тим самим незаконно його повторно збув, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10.10.2024 відомості про те, що 15.09.2024 о 22 год. 16 хв. ОСОБА_5 діючи умисно та повторно, перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 за рахунок незаконної передачі психотропних засобів шляхом залишення закладки за конструкцією розподільного щитка мережі інтернет постачання будинку, відомості із фото-звітом про що передав телеграм-каналом отримувачу, безоплатно передав неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЗІП-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном вагою 0,0389 г, тим самим незаконно його збув, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10.10.2024 відомості про те, що 16.09.2024 о 10 год. 37 хв. в АДРЕСА_4 під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України, з поміж особистих речей було виявлено та вилучено два ЗІП-пакети з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого у перерахунку на загальну масу відповідно становить 0,03962 г та 0,24337 г, яку ОСОБА_5 повторно зберігав з метою збуту, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Наведене підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтями 7,16 КПК України закріплено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.

В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); а також 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

10.10.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.307 КК України, про що свідчить копія повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 10.10.2024.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за номером 399208466 від 15.10.2024 ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 99 кв.м., житловою площею 60,6 кв. м..

Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя з врахуванням досліджених матеріалів, долучених до клопотання, приходить до висновку, що слідчим доведено правову підставу для арешту майна, а саме: необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання (підстава, передбачена п.3 ч.2 ст. 170 КПК України).

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення можливості призначення покарання у вигляді конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 99 кв.м., житловою площею 60,6 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчудження та розпорядження майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1