Номер провадження: 11-кп/813/1167/24
Справа № 504/2752/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, не працевлаштованого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

якою задоволено подання начальника Одеського районного відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про затримання та направлення засудженого до місця відбування покарання у виді обмеження волі відносно засудженого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді одного року та шести місяців обмеження волі у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000092 від 18.06.2022 року, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року задоволено подання начальника Одеського районного відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092 від 18.06.2022, затримано та направлено до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено обчислювати з дня його затримання.

У строк відбування покарання зараховано перебування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою та час його слідування під вартою до місця відбування покарання.

Згідно з положеннями ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати і вирішити питання про зупинення виконання вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року на період розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що із вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року в частині призначення покарання він не згодний і звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому просив суд першої інстанції зупинити виконання вироку у зв`язку з апеляційним оскарженням.

Звертає увагу на те, що він є інвалідом третьої групи безстроково, про що апеляційному суду надано медичну документацію.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом частини 1 статті 57 КВК України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Відповідно до положень частин 4 та 5 вказаної статті, у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації та підтверджуються документально.

У разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Як убачається із матеріалів справи 29.01.2024 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло подання Одеського районного відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про затримання та направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання у виді обмеження волі.

Подання вмотивоване тим, що вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді одного року та шести місяців обмеження волі. 26.01.2024 року засуджений прибув до органу пробації, задля виконання вироку, проте відмовився від отримання припису та самостійного прибуття до місця виконання покарання (т.1 а.с. 21).

Відмову від отримання припису засуджений ОСОБА_7 пояснив тим, що ним було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року (т.1 а.с.22).

Вказаний вирок набрав законної сили 12.01.2024 року та звернутий до виконання 15.01.2024 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку суду від 15.01.2024 року (т.1 а.с.5).

Разом з тим, подання апеляційної скарги на судове рішення, яке набрало законної сили не є підставою для зупинення його виконання.

Отже, вищенаведене свідчить про ухилення засудженого ОСОБА_7 від отримання припису про виїзд до місця відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Крім цього з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.05.2024 року клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, яким його засуджено за ч.1 ст.122 КК України, залишено без задоволення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про зупинення виконання вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року на період розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів вважає безпідставними.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 подала зміни до апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , в яких просила звільнити останнього від відбування покарання у зв`язку з хворобою, про що колегія суддів зазначає наступне.

У розумінні ч. 3 ст. 403 КПК України «особою, яка подала апеляційну скаргу» є лише учасник судового провадження, який реалізував право на апеляційне оскарження від свого імені. Право змінити та/або доповнити апеляційну скаргу належить виключно суб`єкту її подання, тобто засудженому.

Велика Палата ВС у справі № 304/1035/20 від від 24 квітня 2024 року зауважила, що відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику. Переважна більшість процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого й захисника є аналогічними (крім тих, які захисник не може здійснювати самостійно), і їх зміст дублюється законодавцем у відповідних положеннях КПК України.

Водночас окремі процесуальні права за змістом нерозривно пов`язані з особами незамінних учасників провадження, реалізуються виключно ними особисто й не можуть бути нікому делеговані, у тому числі захиснику або представнику.

Що стосується пояснень засудженого ОСОБА_7 про його стан здоров`я, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 28 вересня 1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що положення ст. 84 КК України про звільнення від відбування покарання за хворобою застосовуються до осіб, які вже відбувають покарання.

Враховуючи, що вказане питання не було предметом розгляду у суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі вимог ст. 84 КК України та прийняти рішення, як просить захисник, оскільки законодавством визначений відповідний порядок при звільненні від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час виконання вироку сторона захисту не позбавлена права звернутися з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуватиме покарання, та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Відтак, суд першої інстанції, при розгляді подання органу пробації про затримання і направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року, належно оцінив усі обставини кримінального провадження та дійшов правильного висновку про необхідність його задоволення, з чим погоджується і апеляційний суд.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, апеляційним судом не вбачається.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2024 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про направлення його для відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.12.2023 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4