Справа № 932/4102/24
Провадження № 1-кс/932/1726/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна,

в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000642 від 14.05.2024 за ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

у клопотанні слідчий просить накласти арешт, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження, на мобільний телефон, наданий ОСОБА_5 13.05.2024.

Клопотання слідчого обґрунтовано необхідністю збереження речового доказу.

В судове засідання слідчий клопотання підтримав.

Власник майна в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши надані докази встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру 14.05.2024, за №0000642, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК У раїни.

Згідно протоколу огляду від 13.05.2024 ОСОБА_5 надала слідчим мобільний телефон «Iphone 11» та повідомила пароль від нього. Разом із тим відмовилася надати пароль від застосунку «Telegram».

Постановою дізнавача від 14.05.2024 вказаний телефон визнано речовим доказом.

Клопотання про арешт майна подане до суду 14.05.2024.

У зв`язку із відсутністю контактних даних власника майна, ухвалою слідчого судді від цієї ж дати, клопотання повернуто прокурору та встановлено строк у 72 години для усунення недоліків.

Вказана ухвала отримана прокуратурою 07.06.2024.

Повторне клопотання про арешт подано 19.06.2024.

Відтак приходжу до переконання про порушення стороною обвинувачення строків звернення до суду із клопотанням про арешт.

Разом із тим, розгляд клопотання, поданого поза межами строку, визначеним ч.5 ст.171 КПК України, породжує обов`язок для сторони обвинувачення вчинити певні дії, однак не породжує обов`язку слідчого судді чи суду прийняти інше рішення по суті клопотання ніж визначене ст.173 КПК України задовольнити клопотання або відмовити в його задоволенні. Будь-яке інше судове рішення по суті клопотання про арешт майна, зокрема про зобов`язання повернути вилучене майно, буде виходити за межі повноважень, якими наділений слідчий суддя чинним процесуальним законодавством (ухвала АП ВАКС від 04.08.2022 у справі №991/2493/22).

Відтак подане клопотання підлягає вирішенню по суті.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами п.1 ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За приписами ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Оцінивши надані докази слідчий суддя приходить до переконання про доведення обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи, що у телефоні може міститься інформація щодо пересилання наркотичної речовини, такий є речовим доказом. Його збереження має важливе значення для кримінального провадження. При цьому, володілець телефону не

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовільнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Iphone 11», imei НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1