Номер провадження: 11-сс/813/1282/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що обставини, на які посилається скаржник, не дають підстав стверджувати про наявність у діях працівників службових осіб СУ ГУНП в Одеській області станом на 24.06.2024 року (дата звернення ОСОБА_7 із повідомленням про кримінальне правопорушення) ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365, 387 КК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя неналежним чином розглянув скаргу, оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя проігнорував імперативність вимог ст.214 КПК України, яка встановлює обов`язкове внесення до ЄРДР відомостей про скоєний злочин; також зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків, відмовляючи у задоволенні скарги; також зазначає, що в порушення вимог Закону, старший слідчий ТУ ДБР ОСОБА_8 не ухвалила рішення за його заявою, а надала відповідь листом; наголошує, що в його заяві були зазначені всі необхідні відомості для внесенні відповідних даних в ЄРДР.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді скарги на бездіяльність посадових осіб пов`язану із невнесенням відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР визначені положеннями ст.ст. 214, 303, 304 КПК.

Статтею ст.214 КПК передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 304 КПК передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

На переконання апеляційного суду, під час розгляду скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

З матеріалів судової справи вбачається, що 29.07.2024 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 23.06.2024 року (а.с.1-17).

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що 24.06.2024 року ОСОБА_7 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв із заявою про вчинення кримінального правопорушення службовими особами СУ ГУНП в Одеській області. За результатом розгляду заяви ОСОБА_7 відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були, тому він вважає, що бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв суперечить вимогам ст.214 КПК України.

До вказаної скарги ОСОБА_7 долучив подану заяву, а також лист ДБР про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 24.06.2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 365, ст. 387, ч.2 ст.368, ч.3 ст. 369, ч.2 ст. 189 КК України.

Під час розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв із заявою про вчинення кримінального правопорушення службовими особами СУ ГУНП в Одеській області, що полягало у розголошенні відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000736 від 14.09.2023 року за ч. 1 ст. 121 КК України та з інших питань.

На думку заявника, протиправні дії службових осіб СУ ГУНП в Одеській області, які в порушення ст. 222 КПК України передали копії протоколів допиту ОСОБА_7 та впізнання ОСОБА_9 іншим особам, які були впізнанні ОСОБА_7 , та особам, які не мають відношення до подій та до кримінального провадження, є протизаконними, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст.ст. 365, 387 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя послався на те, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відмінністю заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На переконання слідчого судді, заява ОСОБА_7 не містить об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення працівниками правоохоронного органу кримінальних правопорушень, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення.

Як зазначив слідчий суддя, вказані в заяві ОСОБА_7 обставини, є викладенням позиції сторони захисту, щодо можливих дій слідчого та прокурора під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому ОСОБА_7 був підозрюваним.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що такі обставини не дають підстав стверджувати про наявність у діях працівників службових осіб СУ ГУНП в Одеській області станом на 24.06.2024 року (дата звернення ОСОБА_7 із повідомленням про кримінальне правопорушення) ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365, 387 КК України.

Апеляційний суд частково погоджується з вказаними висновками слідчого судді, проте зазначає, що ОСОБА_7 у своїй заяві вказував також про наявність в діях посадових осіб ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.368, ч.3 ст. 369, ч.2 ст. 189 КК України та слідчим суддею цим доводам не надана оцінка.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що із заяви ОСОБА_7 та його пояснень, наданих апеляційному суду, вбачається зазначення заявником дати, часу скоєння можливих протиправних дій, конкретне посилання на суб`єкта їх вчинення, викладено короткий опис обставин, які можуть свідчити про можливий факт вчинення кримінального правопорушення, а також попередню правову кваліфікацію можливого кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не надав оцінки всій заяві про вчинення злочинів, а саме щодо можливого вчинення службовими особами СУ ГУНП в Одеській області розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000736 від 14.09.2023 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги в даній справі, колегія суддів, між іншим, враховує аналіз скарг даної категорії в судовій практиці, який свідчить про те, що заяви та повідомлення, які містять достатні для внесення до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення, складають найменшу чисельність від загальної кількості. Водночас в цих заявах зазначена інформація, що має бути предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку. У таких заявах наводяться обставини, факти або твердження, які свідчать або можуть свідчити про кримінальне правопорушення. При цьому, викладення заяви у деяких випадках на побутовому рівні не є перешкодою для внесення відомостей до ЄРДР, якщо описана заявником подія потенційно може бути предметом кримінально-правової оцінки або описані діяння можна охарактеризувати, як суспільне-небезпечне протиправне діяння.

На думку колегії суддів, саме з таких заяв і повідомлень відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають вноситися автоматично і безальтернативно, а представлена заявником інформація має бути перевірена вже в рамках розпочатого досудового розслідування, оскільки поняття «ознаки кримінального правопорушення» не тотожне поняттю «склад злочину», а тому відмова у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою особи з посиланням на відсутність ознак складу злочину є неприпустимою.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на обставини, яким слідчим суддею не надано належної правової оцінки, які також свідчать про існування факту бездіяльності посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 23.06.2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 року у справі №818/15/18 зазначила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Однак, вказані правові висновки касаційної інстанції не були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, з огляду на таке.

Так, з листа ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 02.07.2024 року (а.с. 13) вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про те, що за результатами вивчення вказаної заяви встановлено, що на даний час вона не містить об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення працівниками правоохоронного органу кримінальних правопорушень, ґрунтується лише на припущеннях та не може вважатись такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Разом з тим, ОСОБА_7 навів достатньо фактичних даних про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. При цьому обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є ніщо інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

На переконання апеляційного суду, для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

При цьому, в даному випадку слід враховувати положення ст.214 КПК, якими встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР у визначені строки так, як згідно ч.1 ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Колегія суддів звертає увагу, що при вирішені питання щодо достатності обставин, які слугують підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування самостійно визначає попередню кваліфікацію, за якою реєструється кримінальне провадження, виходячи зі змісту заяви чи повідомлення про вчинення злочину, на підставі чого колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 частково, зобов`язавши службових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 від 23.06.2024 року.

Встановлений у КПК України обов?язок слідчого або прокурора вносити відомості до ЄРДР за заявою про вчинене кримінальне правопорушення - є гарантією забезпечення доступу до правосуддя особам, які є потерпілими від вчиненого кримінально правопорушення (у тому числі гарантією, що забезпечує неможливість корупційного впливу зацікавлених осіб на прийняття рішення щодо відкриття кримінального провадження). Внесення відомостей до ЄРДР не може розглядатись як «необґрунтоване обвинувачення або необґрунтований процесуальний примус», оскільки внаслідок внесення відомостей до ЄРДР жодних прав або свобод будь-яких осіб не обмежується, жодних заходів примусу не вживається, і жодного необґрунтованого обвинувачення не здійснюється.

Також апеляційний суд зауважує, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, тому вимоги про зобов`язання посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв внести відомості за всіма ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 387, ч.2 ст.368, ч.3 ст. 369, ч.2 ст. 189 КК України задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що в заяві ОСОБА_7 та долучених до них документів наявна інформація щодо обставин, які можуть свідчити про можливий факт існування події кримінального правопорушення, яким неможливо надати остаточну правову оцінку без їх детальної перевірки в процесуальному порядку, колегія суддів вважає, що зазначених у заяві відомостей достатньо для реєстрації відомостей до ЄРДР, а тому такі відомості підлягають внесенню до ЄРДР.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_7 стосовно зобов`язання слідчого внести до ЄРДР відомості про вчинені кримінальні правопорушення за конкретною кваліфікацією, такими, що задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до вимог ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_7 , щодо ненадання слідчим суддею оцінки всім доводам його скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою необхідно зобов`язати службових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 від 23.06.2024 року, розпочати досудове розслідування, з урахуванням висновків апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаїв, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 23.06.2024 року, про вчинення кримінальних правопорушень.

Зобов`язати службових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 від 23.06.2024 року, розпочати досудове розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4