ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/707/24 Справа № 705/1935/24 Категорія: ч. 3 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 24.09.2024 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в м. Умань Черкаської обл., громадянина

України, який має загальну повну середню

освіту, не працює, одружений, має на утри-

манні 4 неповнолітніх дітей, проживає

АДРЕСА_1 ,

раніше судимий:

-3.04.2012 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 75 КК

України до 5 років позбавлення волі з іспи-

товим строком 3 роки;

-21.10.2013р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 5

років позбавлення волі;

-25.11.2013р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК Ук-

раїни до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-9.04.2014 р. Придніпровським райсудом м.

Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року

позбавлення волі

продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб до 22.11.2024 р. включно, встановлена застава, в раніше визначному розмірі, 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196 820 грн., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайсуду Черкаської обл. знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000089 від 1.03. 2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 22.11.2024 р. включно, визначено заставу в раніше визначному розмірі 196 820 грн.

При прийняті такого рішення суд врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому і, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень. Судом встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності та суворість можливо призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може бути розцінена ним більш небезпечним ніж переховування та втеча. Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та обвинувачених, які не є його родичами, з метою зміни ними показань на його користь, прийнято до уваги, що не всі свідки допитані, також існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 суд зауважив, що прийняв рішення не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, оскільки в попередньому судовому засіданні не встановлено даних про зменшення чи відсутність ризиків, а також наявності достатніх стримуючих факторів для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним та встановленим ризикам.

Крім того, суд не встановив підстав для зміни раніше визначеного розміру застави, в разі внесення якої обвинувачений підлягатиме звільненню з під варти.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити обраний йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням усіх процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Зазначає, що всі ризики зводяться до одного тиску на свідка, але як стало відомо свідок помер, отже не має на кого тиснути. Вказує, що відсутній ризик переховування, адже в нього четверо неповнолітніх дітей і він має намір піти на роботу, щоб забезпечувати родину матеріально. Має постійну роботу, постійне місце проживання, соціальні зв`язки.

Під вартою він перебуває вже рік, вважає що розгляд справи затягується та зводиться лише до продовження строку тримання під вартою, а клопотання прокурора ґрунтуються лише на припущеннях і домислах, відсутні обставини які б виправдали подальше тримання його під вартою, адже зі спливом часу існування лише обґрунтованої підозри не може слугувати підставою для тримання під вартою.

Вважає що суд виходить з принципу автоматичного продовження тримання під вартою бо немає ніякої необхідності уникати ризиків яких не існує. Крім того, не вивчивши його сімейний та матеріальний стан, суд задовольнив клопотання прокурора та визначив розмір застави близько 196 000 грн., що є непід`ємною сумою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених у ній підстав, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, може продовжити злочинну діяльність, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились і виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо нього на більш м`який.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців та залишаючи розмір застави у раніше визначеному розмірі, а саме 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196 820 грн. суд першої інстанції врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, та які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, та згідно санкції статті передбачене покарання від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, при цьому суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності та суворість можливого призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може бути розцінена ним більш небезпечним ніж переховування та втеча; ризик незаконного впливу на свідків та обвинувачених, які не є його родичами, з метою зміни ними показань на його користь, прийнято до уваги що не всі свідки допитані; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних та не було надано і суду апеляційної інстанції, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевий суд перевірив можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та дійшов до правильного висновку про одночасне визначення можливості внесення застави, в раніше визначеному та обґрунтованому розмірі ухвалою Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 30.09.2024 р. - 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196 820 грн., з вказаним висновком погоджується і апеляційний суд, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Враховуючи відсутність даних про втрату ризиків та підтвердження їх існування і на цей час, відсутність даних про неможливість утримування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора, суд обґрунтовано зауважив, що запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою доцільно продовжити на шістдесят днів, з можливістю внесення застави, з метою забезпечення його належної поведінки під час розгляду кримінального провадження та запобіганню зазначених судом ризиків.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, ризик незаконного впливу на свідків та обвинувачених, які не є його родичами, з метою зміни ними показань на його користь, і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зазначені судом ризики наразі є реальними, триваючими, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 був обраний з можливістю внесення застави, тому при продовженні даного запобіжного заходу судом також визначена можливість внесення застави у раніше визначеному розмірі та вказаний розмір застави достатньо обґрунтований у судових рішеннях від 2.08.2024 р. та 30.09.2024 р., а тому підстав для зменшення розміру застави апеляційний суд не вбачає.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст. ст. 197 та 199 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до двох місяців, з можливістю внесення застави.

Суд першої інстанції, згідно вимог ст. 331 КПК України, розглянув питання про продовження строку дії запобіжного заходу. При цьому прокурор заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою, що відповідає вимогам КПК України і знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність підстав для продовження відносно нього строку тримання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір застави є занадто завищеним, також на думку апеляційного суду є не обґрунтованими.

21.10.2023 р. ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено розмір застави в сумі 214 720 грн.

Ухвалою Уманського міськрайсуду від 2.08.2024 р. зменшено визначений розмір застави до 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 196,820 грн.

Суд першої інстанції перевіряв визначений розмір застави та дійшов обґрунтованого висновку про його відповідність вимогам КПК України, з зазначеним висновком суду погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої інстанції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законодавчих підстав для впливу.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, за час тривалого розгляду справи значно змінилися обставини, а саме помер свідок, в матеріалах справи наявна лише обґрунтована підозра, що розгляд справи затягується та зводиться лише до продовження строку тримання під вартою, а клопотання прокурора ґрунтуються лише на припущеннях і домислах, відсутні обставини які б виправдали подальше тримання його під вартою, адже зі спливом часу існування лише обґрунтованої підозри не може слугувати підставою для тримання під вартою, а суд виходить з принципу «автоматичного» продовження тримання під вартою бо немає ніякої необхідності уникати ризиків яких не існує то апеляційний суд зауважує, що зазначені доводи є передчасними.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції виходив не з принципу «автоматичного» продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків, суд не встановив, що ризики зменшилися чи відсутні, або наявність достатніх стимулюючих факторів для застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 24.09.2024 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 22.11.2024 р. включно, встановлено заставу в розмірі 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 196 820 грн. залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді