Номер провадження:1-в/521/1394/24
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

03 грудня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» про умовно-дострокове звільнення у відношенні засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комінтернівське, Одеської області, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав до арешту, раніше судимого: 1) 27.04.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.; 2) 16.07.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.08.2021 року умовно-достроково на 8 місяців 13 днів. Засудженого 19.01.2022 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , представник колонії ОСОБА_5 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 ,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Судом проводився розгляд клопотання начальника ДУ «ОВК (№14) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .

Клопотання розглядалось за ініціативою начальника ДУ «ОВК (№14).

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.01.2022 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Прибув до ОВК №14 29.09.2023 року. За весь період відбування покарання в установі, не мав порушень встановленого порядку виконання та відбування покарання. В установі офіційно не працевлаштований, однак залучається до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, залучається до суспільно-корисної праці. Сумлінною поведінко і чесним ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного, начальником ДУ «ОВК (№14) о клопотання про застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений довів своє виправлення.

Представник ДУ «ОВК (№14) в судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.

Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, а також фактичні обставини скоєного за яке особа відбуває покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочину, що відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності.

Дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, на думку суду, не досягнута. Мета покарання - не реалізована.

Даючи оцінку поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений: 1) 27.04.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.; 2) 16.07.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.08.2021 року умовно-достроково на 8 місяців 13 днів.

Наразі відбуває покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.01.2022 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

За період відбуття покарання ОСОБА_3 характеризується позитивно, стягнень не має. Має 6 заохочень. В установі офіційно не працевлаштований, однак залучається до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, залучається до суспільно-корисної праці. Залучається до ДІВВ «Фізкультура та спорт». На профілактичному обліку не перебуває. В результаті проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, встановлено середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства. В процесі реалізації заходів індивідуальної програми є позитивні зміни у поведінці. Адміністрація вважає, що криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є вживання алкогольних речовин.

Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу в цілому, можна зробити висновок, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною та стабільною, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому, суд також враховує, що 05.08.2021 року ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області, умовно-достроково. Так, зі спливом всього двох місяців, 11.10.2021 року, вчинив новий злочин, за який в даний час відбуває покарання. Тобто, не виправдав довіру, покладену на нього судом.

Оскільки довіра вважається основою всіх соціальних інститутів, є очевидним, що рівень довіри залежить від ступеню дотримання обумовлених правил, а також від уміння правильно діяти, досягаючи визначеної мети. У даному випадку, ОСОБА_3 мав можливість реалізувати себе, як людина, яка заслуговує на довіру, але не довів цього своєї поведінкою. Поведінка після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково об`єктивно показує не здатність особи на критичне мислення та добропорядної соціалізації у суспільстві.

Викладені встановлені обставини, надають право суду стверджувати, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 в теперішній час не має, оскільки засуджений не довів своє виправлення та таке звільнення не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

В задоволенні клопотання начальника ДУ «ОВК (№14)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1