Справа № 203/4140/24
Провадження № 1-кп/0203/870/2024
В И Р О К

іменем України

20 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000107 від 14 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення в званні «солдат», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у невстановлені у ході досудового розслідування дату та час, в квітні 2024 року, знаходячись в Харківській області, де виконував бойові завдання, більш точне місце в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, знайшов:

1)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виробництва, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху;

2)модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, промислового виробництва та відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху.

Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу .

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, ОСОБА_5 в квітні 2024 року, (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в Харківській області, де виконував бойові завдання, більш точне місце в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, усвідомлюючи суспільно-небезпечнийхарактер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що знайдений ним предмет - є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виробництва, який відноситься до категорії вибухових речовин, модернізованим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, промислового виробництва та відноситься до категорії вибухових пристроїв, які придатні для здійснення вибуху, поклав їх до належного йому рюкзаку, тим самим вчинивши придбання зазначених предметів.

Після цього, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, направлений на придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, з метою їх подальшого використання, став носити у належному йому рюкзаку:

1)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виробництва, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху;

2)модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, промислового виробництва та відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху, тим самим вчинивши носіння зазначених предметів.

У подальшому 14.06.2024, приблизно о 19 годині 35 хвилин ОСОБА_5 прибув на залізничний вокзал станції «Дніпро-Головний», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де при проходженні через систему догляду багажу «Nuctech» в належному ОСОБА_5 рюкзаку, який останній носив при собі, було виявлено вибухову речовину та вибуховий пристрій, а саме: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виробництва, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху; модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, промислового виробництва та відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та надав пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно зі ст.ст.50,65КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи зі вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12КК України є тяжким злочином, проте тяжких наслідків не настало; обставини вчинення злочину; дані про особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, на теперішній час проходить військову службу, за місцем служби та за місцем проживання характеризується посередньо, брав безпосередню участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, мав бойові поранення, не судимий, має постійне місце проживання, одружений; обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження обвинуваченим служби в Збройних силах України, прийняття участі у відсічі збройній агресії РФ; відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст.69КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтям 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Під час розгляду даного кримінального провадження судом встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження обвинуваченим служби в Збройних силах України, прийняття участі у відсічі збройній агресії РФ, а тому суд визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину. Вказані обставини свідчать про те, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права. Не тяжкість покарання, а його невідворотність буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що буде відповідати принципу розумності та справедливості і буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, відсутності обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 можливо призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.263 КК України, а саме до покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у відповідності до ст.124КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.124, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової вибухово -технічної експертизи, висновок експерта від 05.07.2024 №СЕ-19/104-24/24926- ВТХ, які складають 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1