Справа № 473/2440/23
Номер провадження 1-в/473/377/2024
У Х В А Л А

іменем України

"27" листопада 2024 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року стосовно засудженої ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.190 КК України у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

09.10.2024 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року стосовно засудженої ОСОБА_5 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.190 КК України у відповідність до чинного законодавства.

В обґрунтування поданого подання зазначено, що на виконанні в Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 21.07.2023 року перебуває вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.190, ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 2 роки.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року. Внесені вказаним Законом зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Оскільки згідно вироку суду від 09.06.2023 року сума викраденого майна ОСОБА_5 за кримінальні правопорушення які було скоєні 08.03.2023 року становить 2391 грн 20 коп; з 24.02.2023 року по 08.03.2023 року становить 1555 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то вказані дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення. З урахуванням викладеного, начальник Вознесенського районного відділу філії ДУ у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях на підставі ст.ст.537, 539 КПК України звернулась до суду із поданням та просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного їй вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року, за окремими епізодами.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання відносно засудженого ОСОБА_5 , а саме звільнення її від покарання за ч. 1 ст.190 КК України.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримала.

Суд, ознайомившись з поданням та доданими матеріалами, вважає його таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом установлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року ОСОБА_5 визнано виною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.190 КК України та призначено їй покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років. На підставі ст.ст.75, 76 КК України засуджену ОСОБА_5 звільнено від призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 (два) роки. З 21.07.2023 року ОСОБА_5 перебуває на обліку Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

За вказаним вище вироком ОСОБА_5 08.03.2023 року шляхом шахрайства заволоділа майном потерпілого на суму 2391 грн 20 коп., при цьому остання також вчинила два епізоди крадіжок: в період з 24.02.2023 по 08.03.2023 на суму 2800 грн та 1555 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 року становив 2684 грн.

У 2023 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України становив 1342 грн, тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2023 року повинна перевищувати 2684 грн.

Таким чином, на день розгляду подання діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, яким шахрайським шляхом заволоділа остання, не перевищує вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже враховуючи, що ОСОБА_5 згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року завдала матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженої ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України за даним вироком на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги, що ОСОБА_5 згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року призначено покарання за статтею (частинами статті) КК України, а не за окремими епізодами, який по одному з епізодів здійснила викрадення майна на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене нею діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишається кримінально караним на цей час, суд не вбачає підстав для звільнення її від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 слід вважати засудженою відповідно до вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки, тому в цій частині вирок суду приведенню у відповідність до чинного законодавства не підлягає.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Подання начальника Вознесенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях - задовольнити частково.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного їй за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та, на підстав ст.75 України, звільненою від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки з обов`язками: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

У задоволенні іншої частини подання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: