Номер провадження:1-кс/521/2895/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2024 року м. Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2024 о 16 годині 58 хвилин до чергової частини відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області надійшло повідомлення оператора «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі слідами насильницької смерті. При детальному огляді трупа із залученням судово-медичного експерта на тілі ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних травм голови та обличчя.
19.09.2024 в ході затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено: планшет марки «Lenovo Tab 7» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільно зв`язку «ВФ Україна», спортивні штани темно-сірого кольору, спортивну кофту темного кольору з капюшоном,кросівки тканинні спортивні темно-синього кольору, належні ОСОБА_6 .
Окрім цього, 19.09.2024 у підозрюваного ОСОБА_6 відібрано біологічні зразки для проведення експертиз, а саме: змиви з правої та лівої руки, зрізи з нігтьових пластин з правої та лівої руки та букальний епітелій.
Майно, вилучене 19.09.2024 повністю відповідає вимогам ст. 98 КПК України та обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.
Накладення арешту на вилучену річ є необхідним для забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, які мають істотне значення для досудового розслідування.
Завданням арешту майна в даному випадку, у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження до скасування арешту, для збереження речових доказів та проведення судових експертиз слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
Постановою слідчого від 19.09.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, є збереження речових доказів.
Слідчий ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора, клопотання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, зазначивши, що власником майна є підозрюваний ОСОБА_6 , на вилучені речі необхідно накласти арешт для проведення відповідних експертиз. Крім того, зазначила, що нею при складанні клопотання допущено описку, а саме зазначена дата 31.08.2024, просила вірним вважати дату 19.09.2024 року, безпосередньо дату вилучення майна у підозрюваного ОСОБА_6 під час затримання останнього.
Власник майна ОСОБА_6 надав заяву, відповідно до змісту якої просив розглянути клопотання за його відсутності, не заперечував проти клопотання слідчого.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, необхідності проведення судових експертиз, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання дізнавача про арешт майна із забороною користування, розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке 19.09.2024 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено, а саме: .
- планшет марки «Lenovo Tab 7» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільно зв`язку «ВФ Україна», спортивні штани темно-сірого кольору, спортивна кофта темного кольору з капюшоном, кросівки тканинні спортивні темно-синього кольору, належні ОСОБА_6 , змиви з правої та лівої руки, зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки та букальний епітелій.
Заборонити розпоряджатись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1