Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6987/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/499/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна- адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.08.2024,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, оскільки на момент розгляду клопотання пиломатеріали власнику майна не повернуті, ухвала слідчого судді від 20.06.2024 по справі №296/5650/24 не виконана.

В апеляційній скарзі прокурор спеціалізованої екологічної прокуратури Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 .

Вважає, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною необґрунтованою та невмотивованою, винесена всупереч норм кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано суму заподіяної шкоди злочином, що становить 653 416, 92 (шістсот п`ятдесят три тисячі чотириста шістнадцять гривень 92 копійки), орієнтовну вартість майна, наявність цивільного позову у справі та належність майна підозрюваній особі, а також те, що вище перелічені пиломатеріали визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зазначає, що відповідно до ч.10 ст.100 КПК у разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

Вказує, що вказані лісоматеріали можуть бути піддані спеціальній конфіскації за критерієм визначеним п.1 ч.1 ст.96-2 КК України.

Посилається на те, що наразі у кримінальному провадженні підготовлено цивільний позов про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а не накладення арешту на вказане майно може призвести до його відчуження та неможливість в подальшому забезпечення виконання цивільного позову у кримінальному провадженні, а також застосування спеціальної конфіскації.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Слідчий суддя з`ясував, що клопотання про накладення арешту на майно прокурор підтримав та просив накласти арешт на майно в порядку п.4 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди завданої злочином (цивільний позов).

При цьому, на запитання слідчого судді чи поданий цивільний позов, та яка вартість деревини на яку просить накласти арешт прокурор повідомив, що наразі цивільний позов не подавався та триває виконання судової товарознавчої експертизи, призначеної з метою визначення вартості вилучених лісоматеріалів.

Крім того слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на момент розгляду даного клопотання не виконано вимоги ухвали слідчого судді від 20.06.2024 по справі №296/5650/24 про зобов`язання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 повернути ОСОБА_9 пиломатеріали загальним об`ємом близько 150,725 м3.

Враховуючи, що слідчий суддя постановив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України, та іншого процесуального законодавства України на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.08.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :