Справа № 308/3520/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000058 від 31.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні - прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000058 від 31.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2024 за N?0000058.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, у період з 05 лютого по 18 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов?язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам україни, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов?язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організував незаконне переправлення через державний кордон ОСОБА_5 , що виразилось в наступному.

Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, 16.02.2024 засобами додатків мобільного зв?язку (месенджерів) виказав ОСОБА_7 вимогу про надання йому грошових коштів, а саме 4000 доларів США за організацію незаконного переправлення його через державний кордон з України поза межами пунктів пропуску в районі с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області.

З цією метою ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 особовий рахунок для перерахунку частини коштів в сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті по відношенню до гривні складає 75 000 гривень, як завдаток.

В подальшому, 16 лютого 2024 року, ОСОБА_7 здійснив переказ грошових коштів в сумі 75 000 гривень, як завдаток на особовий рахунок, який йому надав ОСОБА_8 . Відразу після чого останній повідомив ОСОБА_7 , щоб він прибув на потягу до залізничної станції м. Мукачево 18.02.2024, де його зустрінуть та в подальшому відвезуть до с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області, з метою переправлення за межами пункту пропуску через державний кордон України через річку Тиса.

З метою реалізації вищенаведеного злочинного умислу, 18 лютого 2024 року, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, діючи конспіративно, о 05 годині 00 хвилин зателефонував ОСОБА_7 та повідомив йому, щоб останній взяв таксі та приїхав до автобусної зупинки в АДРЕСА_1 .

Окрім цього, о 05 годині 49 хвилин цього ж дня, в с. Лалово, Мукачівського району на центральній зупинці по автодорозі «Мукачево - Рогатин», ОСОБА_4 під?їхав до ОСОБА_7 , на автомобілі марки «Лексус», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_6 підтвердив свою вимогу та попросив передати іншу частину коштів у сумі 2000 доларів США за організацію переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України поза межами пункту пропуску в районі с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області. На що ОСОБА_7 змушений був погодитися, та передав ОСОБА_4 вказані суму грошових коштів.

Після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_4 до них під?їхав автомобіль марки «Вольксваген» моделі «Транспортер», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_2 , червоного кольору, і ОСОБА_4 попросив ОСОБА_7 пересісти до вказаного автомобіля, який відвезе його на місце де буде здійснено його переправлення, в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області.

В подальшому ОСОБА_7 на зазначеному транспортному засобі, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, доставлено до будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня, о 18 годині 25 хвилин, вищенаведену протиправну діяльність ОСОБА_4 припинено та затримано працівниками поліції, в АДРЕСА_3 .

Прокурор зазначає, що 02.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, проведено обшук транспортного засобу марки ВАЗ 211540, з державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , належного ОСОБА_9 . В ході проведення якого було вилучено зазначений транспортний засіб та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РУП.

При цьому у клопотанні міститься покликання на ст.ст. ч.2 ст. 64-2, п. 7 ч. 1 ст. 131, ст. 2 ч.1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 10 ст. 170 КПК України.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст. ст. 40, 64-2, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: задовольнити дане клопотання та накласти арешт на речі, які були вилучені в ході санкціонованого обшуку, проведеного 02.04.2024, а саме на транспортний засіб марки ВАЗ 211540, з державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_4 , належний ОСОБА_9 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, згідно наявної в клопотанні заяви просить проводити розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна, в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, заяв та клопотань не подавав.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1,п.1ч.2,абз.1 ч.3,10 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.3 вказаної норми слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

В даному випадку слідчий звернувшись із клопотанням про арешт майна, вказує на мету застосування вказаного виду забезпечення кримінального провадження збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Разом із тим, зі змісту клопотання не можливим є встановити яке відношення має транспортний засіб до вчинення кримінального правопорушення.

Так, у клопотанні прокурор зазначає, що 02.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, проведено обшук транспортного засобу марки ВАЗ 211540, з державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , належного ОСОБА_9 . В ході проведення якого було вилучено зазначений транспортний засіб та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського РУП. Та, що такий транспортний засіб є речовим доказом.

Однак щодо обґрунтування клопотання прокурор обмежився цитуванням норм КПК, що передбачають підстави та мету вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Окрім того, за твердженням прокурора власником транспортного засобу марки ВАЗ 211540, з державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 є ОСОБА_9 , проте на підтвердження наведеного до матеріалів справи доказів не додано.

З доданих до клопотання документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України, у клопотанні відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

При цьому згідно ч1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тобто, власник майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.

Окрім того, матеріали клопотання не містять анкетних даних та адресу листування або засоби зв`язку власника чи володільця транспортного засобу на який прокурор просить накласти арешт.

Таким чином слідчий суддя позбавлений можливості повідомити власників майна про час та дату розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно.

Також, у клопотанні не вказано про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно вилученого транспортного засобу, що розслідується. Клопотання такого обґрунтування не містить.

З досліджених слідчим суддею клопотання та доданих до нього документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено: 1) мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту;

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що прокурор не виконав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував своє клопотання, зокрема, в частині мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

Клопотання прокурора містить лише формальне посилання на норми КПК України, які передбачає можливість арешту тимчасового вилученого майна, накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000058 від 31.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1