Справа № 355/371/24
Провадження № 1-кп/355/104/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005467 від 23.12.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у відношенні обвинувачених

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Пісківка, Бородянського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

До Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005467 від 23.12.2023 року за фактом вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

29 лютого 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення був прийнятий до провадження Баришівським районним судом Київської області та призначений до підготовчого судового засідання на 22 березня 2024 року.

В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає, кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти призначення справи до судового розгляду, заявляли клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Суд вважає, що підстав для закриття кримінального провадження немає, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні суддею однособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Тому суд вважає з урахуванням вищевикладеного необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинувачених, захисників, свідків.

Крім того, прокурор звернувся з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком до 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1ст. 177 КПК України, на підставі яких обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечують, просять обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечують, просять обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, обгрунтовуючи це необхідністю працювати, щоб утримувати сім`ю.

Вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд вважає доведеним прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є реальними та дійсними, та неможливість обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку з наступним.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні злочину, строк покарання за який передбачено від 7 до 10 років позбавлення волі, а відтак розуміючи що у разі визнання їх винними, їм загрожує покарання у виді позбавлення волі, через що можуть переховуватись від суду.

ОСОБА_4 не має постійного місця роботи. Вказане свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та перешкод для залишення меж Броварського району Київської області та здійснення спроб ухилення від суду.

ОСОБА_5 згідно Акту обстеження матеріально побутових умов має міцні соціальні зв`язки у місці проживання, проте постійної роботи не має.

Враховуючи те, що свідки не були опитані судом, існує ризик того, що обвинувачені можуть вчинити на них вплив з метою зміни показів в суді, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинувачених, зважаючи на їх особу, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки після вчинення злочину вони зникли з місця злочину з метою уникнути покарання.

Неможливе і застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на даний час до органу досудового розслідування, прокурора та суду не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання щодо обвинувачених саме такого запобіжного заходу.

Застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе унеможливити залишення ними місця їх проживання.

Суд враховує репутації обвинувачених, які згідно характеристик з місця проживання ніде не працюють, схильні до вживання спиртних напоїв та порушення громадського порядку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

В даному випадку, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанаєв проти України» обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 24.03.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, що призвело до загибелі людини, суд не визначає розмір застави відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177,182, 183,194,199,314,315, 372,532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначити до розгляду в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області на 13 год. 00 хв. 01. 04. 2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисників, доставити обвинувачених.

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 20 травня 2024 року, утримуючи його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 20 травня 2024 року, утримуючи його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

На ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1