печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6753/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/29917/23-к від 19.07.2023 в рамках кримінального провадження №0000632 02.02.2015 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/29917/23-к від 19.07.2023 в рамках кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015, на мобільний телефон марки «IPhone SE», IMEI: НОМЕР_1 з картою мобільного оператора НОМЕР_2 , вилучений під час обшуку 13.07.2023 автомобіля Volkswagen Caravelle, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вказаний арешт є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. 13.07.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі №757/24401/23-к від 14.06.2023 проведено обшук транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Caravelle, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 . У ході проведення обшуку у вказаному автомобілі у ОСОБА_4 , у особистих речах виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone SE», IMEI: НОМЕР_1 з картою мобільного оператора НОМЕР_2 , а також грошові кошти в іноземній валюті у сумі 80 (вісімдесят) тис. доларів США. Вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 мобільний телефон та грошові кошти є його особистою власністю. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було скасовано арешт вилучених грошових коштів. Відсутні докази причетності ОСОБА_4 до протиправної діяльності, яка розслідується в рамках кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, на адресу надійшла заява адвоката ОСОБА_6 про розгляд клопотання за відсутності представника власника майна, вимоги клопотання підтримала та задовольнила.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, щодо розгляду клопотання поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та представника органу досудового розслідування, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісом Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 02.02.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1, 3, 4 ст. 358, ст. 386, ч. 1 ст. 129 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 13.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2023 проведено обшук транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Volkswagen Caravelle, днз НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , в ході проведення якого у вказаному автомобілі виявлені предмети, речі та документи, які тимчасово вилучені, а саме: купюри схожі на грошові кошти в іноземній валюті на загальну суму 88800 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот) доларів США та мобільний телефон марки «iPhone SE», IMEI: НОМЕР_1 з картою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2023 у справі №757/29917/23-к, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, виявлене під час проведення обшуку 13.07.2023 в автомобілі марки «Volkswagen Caravelle», днз. НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме: купюри схожі на грошові кошти в іноземній валюті на загальну суму 88 800 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот) доларів США та мобільний телефон марки «Iphone SE», IMEI: НОМЕР_1 з картою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. З наведеного вбачається, що необхідність накладання арешту на майно існує тоді, коли з наявних у справі документів можна чітко встановити, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт безпосередньо стосується розслідуваного кримінального правопорушення, та що такий арешт сприятиме швидкому, повному, неупередженому розслідуванню кримінального правопорушення і судового розгляду.

У розумінні ст. 98 КПК України предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій - це конкретні об?єкти матеріального світу, на які спрямовано кримінально протиправне посягання.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2023, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні та, що на даному етапі досудового розслідування була необхідність у забезпеченні збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки незастосування арешту могло призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та враховуючи, що прокурором не було надано додаткових достатніх та допустимих, в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, доказів щодо необхідності подальшого застосування такого запобіжного заходу як арешт майна, на противагу чому стороною захисту наведено достатньо вагомі та обґрунтовані підстави для його скасування, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні підстав, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/29917/23-к від 19.07.2023 в рамках кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/29917/23-к від 19.07.2023 на мобільний телефон марки «Iphone SE», IMEI: НОМЕР_1 з картою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1