Номер провадження: 11-кп/813/1625/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2024 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000048 та №0001103, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2024 року було задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.4 ст.189; ч.2 ст.255-1 КК України продовжений строк тримання під вартою до 09 липня 2024 року із визначенням застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень.

Цією ж ухвалою іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжені строки дії запобіжних заходів у виді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави та постановити нову ухвалу, якою продовжити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

В іншій частині оскаржену ухвалу просив залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що посилаючись на міцність соціальних зв`язків та утримання новонародженої дитини, як на підставу для визначення розміру застави, суд залишив поза увагою актуальність підвищеної суспільної небезпеки злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , а також обставини злочинів, в яких він обвинувачуються.

Зокрема згідно обвинувального акту, останній скоїв особливо тяжкі злочини, а саме поширював злочинний вплив на інших осіб з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, накопичення та отримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака» за рахунок заволодіння майном та грошовими коштами інших осіб на території м. Одеси, шляхом вимагання під вигаданими приводами неіснуючих боргових зобов`язань, із застосуванням насильства та погроз його застосування.

Крім того, слід зазначити, що застава в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2024 становить 302 800 гривень є майже мінімальним розміром застави для особливо тяжкого злочину.

При цьому судом взагалі не перевірено та не враховано майновий стан обвинуваченого, його спосіб життя, тощо. Вказане підтверджує думку сторони обвинувачення про необґрунтованість та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та нездатність такого розміру застави достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Судом не враховано, що ОСОБА_8 , нехтуючи обов`язками, передбаченими правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, неодноразово порушував режим утримання, за що піддавався заходам дисциплінарного стягнення адміністрацією установи та у період перебування під вартою в умовах ДУ «ОСІ» зарекомендував себе негативно, як особа зухвала, непокірна, яка схильна порушувати встановлені адміністрацією правила.

Обвинувачений ОСОБА_8 тричі не з`явився в судові засідання апеляційного суду. При цьому ухвалами від 16 травня 2024 року та від 20 травня 2024 року апеляційний суд застосовував до обвинуваченого привід. Вказані ухвали виконані не були, обвинувачений в судові засідання апеляційного суду доставлений не був.

Відповідно до наданого рапорту доставити обвинуваченого ОСОБА_8 до апеляційного суду не виявилось можливим, оскільки він відсутній за місцем проживання.

На теперішній час місце знаходження ОСОБА_8 не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

При цьому з метою забезпечення права ОСОБА_8 на захист до участі у кримінальному провадженні був залучений безоплатний захисник.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Суворовському районному суді м. Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадженнях, внесене до ЄРДР за №0000048 та №0001103 за обвинуваченням, в тому числі, і ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.4 ст.189; ч.2 ст.255-1 КК України.

Відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Питання обґрунтованості обвинувачення на стадії перегляду ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованих злочинів, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, яке мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.146; ч.4 ст.189; ч.2 ст.255-1 КК України.

Оскарженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2024 року ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою до 09 липня 2024 року. Разом з цим суд першої інстанції визначив в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що вищевказана ухвала в частині визначення розміру застави винесена з істотним порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України та містить невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застава у даному випадку є альтернативним запобіжним заходом, визначеним поряд з основним запобіжним заходом у виді тримання під вартою.

Судом не було належним чином аргументовано доцільність застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При цьому, під час судового розгляду кримінального провадження суд неодноразово продовжував ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Останньою оскарженою ухвалою від 10 травня 2024 року суд продовживши ОСОБА_8 строк тримання під вартою, визначив йому розмір застави. При цьому свій висновок в цій частині суд належним чином не мотивував та не зазначив про нові обставини, які спонукали суд застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до пунктів 1 та 4 ч.1 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Посилаючись на міцність соціальних зв`язків та утримання новонародженої дитини, як на підставу для визначення розміру застави, суд залишив поза увагою актуальність підвищеної суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , а також обставини цих злочинів. Зокрема згідно обвинувального акту, останній скоїв особливо тяжкі злочини, а саме поширював злочинний вплив на інших осіб з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, накопичення та отримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака» за рахунок заволодіння майном та грошовими коштами інших осіб на території м.Одеси, шляхом вимагання під вигаданими приводами неіснуючих боргових зобов`язань, із застосуванням насильства та погроз його застосування.

Крім того, суд визначив заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 гривень та є майже мінімальним розміром застави для особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому судом взагалі не перевірено та не враховано майновий стан обвинуваченого, його спосіб життя, тощо.

На теперішній час можна з впевненістю констатувати, що альтеративний запобіжний захід у виді застави не забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не запобіг ризику, передбаченому 1) ч.1 ст.177 КПК України.

Навпаки, визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, надало можливість зацікавленим особам внести заставу за нього, внаслідок чого ОСОБА_8 був звільнений з-під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», і на теперішній час він переховується від правоохоронних органів та суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 є громадянином Азербайджанської Республіки, а отже, на даний час він має безперешкодну можливість залишити територію України та уникнути кримінального переслідування.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора частково, скасувати оскаржену ухвалу в частині продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою із визначенням застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

При цьом,у постановляючи нову ухвалу, за відсутності ОСОБА_8 , апеляційний суд позбавлений можливості продовжити його строк тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки таким чином апеляційний суд погіршить становище ОСОБА_8 , без його особистої участі в судовому засіданні, що буде порушенням вимог ч.4 ст.401 КПК України.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 частково задовольнити.

Скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2024 року в частині продовження ОСОБА_8 (Hasanov Babak), обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.4 ст.189; ч.2 ст.255-1 КК України, строку тримання під вартою із визначення застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 (Hasanov Babak).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4