Справа № 585/3974/23
Номер провадження 1-кп/585/165/24
У Х В А Л А

13 травня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000149 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ромни Сумської області, українки, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та мешканки за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бобрик Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000149 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України та ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід - тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід продовжено.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєння кримінального правопорушення може в подальшому переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, має документи, що надають право на виїзд за кордон та може їх використати для переховування від суду. Наявність зазначеного ризику з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду (п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України», яке набуло статусу остаточного, а також рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 знаючи контактні дані свідків, може шляхом умовляння, підкупу чи погроз змусити останніх змінити надані ними покази. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення існує, оскільки ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення декількох епізодів злочинної діяльності, що може вказувати на системний характер її протиправної поведінки. Окрім цього, обвинувачена ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, немає джерел для існування, схильна до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, що в подальшому може спонукати її до вчинення нових епізодів злочинної діяльності.

Захисник ОСОБА_8 просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 13 травня 2024 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу, суд повинен встановити чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 з`ясовано, що обставини, встановлені судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою після постановлення попередньої ухвали, суттєво не змінилися.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі. Судовий розгляд справи не розпочато. Тобто обвинувачена ОСОБА_4 через тяжкість покарання, яке їй загрожує в разі визнання її винуватою у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, перебуваючи на волі вона може чинити вплив на свідків з метою зміни з ними показань та уникнення кримінальної відповідальності за вчинені нею злочини.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитися від суду.

Слід врахувати також практику Європейського суду з прав людини. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_4 ніде не працює, засобів для існування не має, вчинила тяжкі злочини саме з метою одержання прибутку від збуту наркотичних речовин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність соціальних зв`язків, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , її майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, в яких вона обвинувачується, особу ОСОБА_4 наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід - тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Ромни Сумської області, українці, громадянці України, зареєстрованій та мешканці за адресою: АДРЕСА_1 , до 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 11 липня 2024 року включно.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14 травня 2024 року о 08 год. 50 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1