Справа № 296/1676/24
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 11.05.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організованою ОСОБА_6 групою, до складу якої увійшли як співвиконавці ОСОБА_5 та невстановлена особа із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , як пособники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у період з листопада 2022 року по квітень 2023 року, вчинено ряд кримінальних правопорушень пов`язаних з умисним використанням службового становища з метою отримання неправомірної вигоди, а саме нецільове використання частини бюджетних коштів у вигляді додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану в розмірі 100 000 гривень, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В порушення вказаних вище вимог законодавства України, ОСОБА_5 військовослужбовець, майор, призначений наказом Міністерства оборони України (по особовому складу) від 15 червня 2019 року №328 на посаду начальника оркестру-військового диригента військової частини НОМЕР_1 , відповідно до єдиного, відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності виконував роль виконавця, здійснюючи наступні функції:

- підшукав осіб за погодженням із ОСОБА_6 із числа військовослужбовців військового оркестру військової частини НОМЕР_1 , які перебувають у пункті постійної дислокації, тобто у АДРЕСА_2 , а саме: артиста вищої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_7 , артистом першої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_8 , артиста другої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 , та залучив останніх в якості пособників;

- забезпечував контроль за дотриманням конспіративних заходів під час підготовки та вчинення злочину;

- вносив завідомо недостовірні відомості у офіційні документи військової частини НОМЕР_1 , на підставі яких складались накази про відрядження військовослужбовців до зони ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, про виплати додаткової винагороди, а саме: рапорти про зняття з котлового забезпечення військовослужбовців із числа військового оркестру військової частини НОМЕР_1 , які убувають в зону виконання бойових дій; рапорти про виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям із числа військового оркестру військової частини НОМЕР_1 ; відомості обліку особового складу оркестру військової частини НОМЕР_1 для виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану;

- здійснював контроль за вказівками ОСОБА_6 за надходженням додаткових винагород у розмірі 100 000 гривень на підставі наказів про виплати із неправдивими відомостями на банківські рахунки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме: артиста вищої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_7 , артистом першої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_8 , артиста другої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 , що залучені в якості пособників

- отримував кошти, незаконно здобуті в якості додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100 000 гривень від пособників з метою подальшої передачі ОСОБА_6 ;

- виконував інші заходи з метою забезпечення отримання коштів, незаконно здобутих в якості додаткових винагород військовослужбовцям у розмірі 100 000 гривень.

Отже, відповідно до єдиного, відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам Збройних Сил України, умисно зловживаючи своїм службовим становищем, отримав неправомірну вигоду для ОСОБА_6 , а саме нецільове використання частини бюджетних коштів у вигляді додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у загальній сумі 574 190 гривень, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам Збройних Сил України, вчиненому організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, 24.02.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та наявність ризиків, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засідання повідомив, що не бажає мати захисника. Вказав, що співпрацює з поліцією, переховуватись наміру не має, має на утриманні доньку. На запитання суду зазначив, що проживає разом із дружиною та донькою.

Слідчий ОСОБА_4 підтвердив факт того, що ОСОБА_5 співпрацює зі слідством.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, що підтверджується доказами.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Слідчий в клопотанні обґрунтовує наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду виключно тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

За вказаних обставин, а також враховуючи наявністю місця реєстрації, проживання та соціальних зв`язків, ризик переховування підозрюваного від суду та слідства хоча існує, однак є малоймовірним.

Слідчий в клопотання вказує, що під час досудового розслідування встановлена відсутність оригіналів низки документів у військовій частині НОМЕР_1 , які підтверджують відрядження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до зони ведення бойових дій. А ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника оркестру військового диригента військової частини НОМЕР_1 , може знищити, сховати або спотворити оригінали документів, які б підтверджували відрядження вказаних військовослужбовців у період з листопада 2022 року по квітень 2023 року до зони ведення бойових дій з метою приховування своєї злочинної діяльності, що підтверджує ризик визначений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд не виключає ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовці (також підозрювані) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є підлеглими ОСОБА_5 та проходять військову службу в одній військовій частині НОМЕР_1 , а отже останній може вплинути на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з метою приховування своєї злочинної діяльності.

Ризики визначені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Слід відмітити, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є раніше несудимою особою, військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_1 , має постійне місце проживання та реєстрацію, має на утриманні доньку, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час відповідає особі підозрюваного, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , у визначений період доби - з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними кримінального провадження №0000246, коло яких визначить слідчий та/або прокурор;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали до 24.04.2024р.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1