02.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/1338/24
Єдиний унікальний номер 205/1338/24
Провадження № 1-кс/205/359/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2024 року з Дніпровського апеляційного суду до слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року відкрито провадження та призначено судове засідання і зобов`язано СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області надати до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 0000757.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що в провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувало кримінальне провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_4 , в якій він посилається на те, що його колишня дружина з дитиною на початку березня 2022 року виїхали закордон. У вересні 2022 року він приїхав до них у Португалію, проте їх відносини погіршилися, що призвело до окремого проживання і розірвання шлюбу між ними. ОСОБА_5 отримала візу для виїзду на територію Північної Америки та вивезла їхню малолітню дочку, ОСОБА_6 , 2020 року народження, без його дозволу та згоди. Шлюб між ними було розірвано, а спір про визначення місця проживання дитини на теперішній час вирішується судом. Він вчинив усіх можливих заходів для заборони вивозу дитини з території, де вони на той час проживали, а саме з Португалії. ОСОБА_5 не повідомляє заявникові про своє місце проживання, вчиняє перешкоди у спілкуванні з дочкою, тобто, вона викрала їхню дочку та за використовує її для вимагання грошей від людей. Слідчим не було вчинено оперативно-розшукових та слідчих дій, що призвело до помилкового та неправомірного рішення. 29 грудня 2023 року слідчим СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Просив постанову слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України, скасувати. У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 справу просив розглядати за відсутності ОСОБА_4 та його представника, адвоката ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено та підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України, що в провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувало вказане кримінальне провадження.

Постановою слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 29 грудня 2023 року кримінальне провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, має дві форми: незаконне позбавлення волі, яке полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею власне місцезнаходження. Таке позбавлення може мати свій прояв у затриманні потерпілого та його утриманні в тому місці, де він знаходитись не бажає та яке він не може вільно залишити. Незаконне позбавлення волі може бути здійснене шляхом застосування насильства або примусу (фізичного або психічного), чи шляхом обману; викрадення людини, яке характеризується таємним або відкритим захопленням людини, переміщенням її до певного місця, яке потерпілий не може залишити з власної волі, та подальшим утриманням його в цьому місці. Викрадення людини, в силу особливостей свого об`єктивного прояву, завжди супроводжується насильством, навіть в тому випадку, коли діяння розпочате в формі обману.

Мотивуючи вказану постанову, слідчим зазначено, що в ході проведення досудового розслідування не було встановлено фактів, які б вказували на вчинення незаконного позбавлення волі або викрадення людини, а також експлуатації дитини, ОСОБА_8 , а встановлено, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, які врегульовані нормами ЦК України та СК України; у випадку наявності спору батьки мають звертатися з відповідним позовом до суду.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є матір`ю малолітньої ОСОБА_8 , 2020 року народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було розірвано.

Ні скарга, ні матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що мати, ОСОБА_5 , була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дочки, ОСОБА_8 , 2020 року народження, чи вказана дитина на законних підставах була відібрана від неї.

Відповідно до норм чинного СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Слідчий суддя приходить до висновку, що скаржник, як батько дитини, має право знати, де знаходиться його дочка, однак вважає, що таке право має бути реалізоване в площині цивільних правовідносин, а не кримінальних, оскільки в даному кримінальному провадженні відсутні такі обов`язкові кваліфікуючі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі або викрадення особи, та ч. 1 ст. 150-1 КК України, як використання матір`ю малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб), про наявність яких не свідчить жодний із доказів, досліджених судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частинами 1, 2 статті 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також у відповідності з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той час, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями. Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

Дослідивши оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що приймаючи постанову, слідчий діяв в межах законодавства, останнім були проведені усі необхідні слідчі дії, допитані особи у відповідності до їх процесуального статусу, зібрані і вивчені необхідні матеріали та дано їм відповідну оцінку.

При закритті кримінального провадження були дотримані вимоги ст. 284 КПК України, оскільки висновки слідчого стосовно необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ґрунтуються на оглянутих в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, що і стало підставою винесення оскаржуваної постанови.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, слідчим СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області законно і обґрунтовано винесено постанову 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 26, 303 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000757 від 09 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 150-1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1