Справа №591/3111/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/182/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2024 року, клопотання слідчого, задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього на строк до 18.03.2024 року включно такі обов`язки: 1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; 2)не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця свого проживання; 3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2024 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, поклавши на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора та/або суду; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що в ході розгляду клопотання слідчого, в повній мірі встановлені ризики того, що ОСОБА_7 , в тому числі, через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірну його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливаючи на потерпілих та свідків, ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, останній раз після вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 124 КУпАП. Окрім того, злочин вчинений підозрюваним у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого загинула особа.

Перебуваючи під особистим зобов`язанням є висока ймовірність того, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від правоохоронних органів використовуючи оголошений в державі військовий стан, а також до впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні їм запобігти, забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , апелянт вважає за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які вважали рішення суду законним та обґрунтованим, просили залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000124 від 14 травня 2023 року, в якому ОСОБА_7 13 січня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, до слідчого судді звернувся старший слідчий з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, із покладенням на останнього такі обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора та/або суду; 2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

Своє клопотання слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, яким запобігти шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання старшого слідчого, слідчим суддею було встановлено, що доданими до клопотання доказами доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, проте органом досудового розслідування не було надано будь-яких даних про те, що підозрюваний порушував процесуальну поведінку у кримінальному провадженні, будучи як в статусі свідка так і в статусі підозрюваного, зважаючи також на те, що пройшло 09 місяців з моменту вчинення злочину. Затих обставин, слідчим та прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо існування вірогідності впливу підозрюваного на свідків, то слідчий суддя зазначив про те, що такий ризик є мінімальним.

Таким чином, за наявності вищезазначених обставин, встановивши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого злочину, а також існування ризику, передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України, на які вказував старший слідчий у клопотанні, оцінюючи, при цьому його ступінь, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та вважав за доцільне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність таких висновків підстав не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів звертає увагу на те, що усі обставини, зазначені у ній, були предметом розгляду слідчого судді і їм була надана належна правова оцінка, при цьому, додаткових обставин, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту і що виключно такий запобіжний захід для забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідним, прокурором не наведено, як і не доведено те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з відповідними обов`язками, не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Колегія суддів вважає, що один лише факт обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку встановлення його винуватості, доведеність мінімального ризику впливу на свідків, не може виправдати застосування запобіжного заходу, спрямованого на обмеження вільного пересування/перебування підозрюваного, оскільки слідчим та прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді запропонованого органом досудового розслідування домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Відповідно до ст. 178 КПК, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти встановленим ризикам.

Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відповідає вимогам, викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами і ґрунтуються виключно на припущеннях та, відповідно, не впливають на висновки слідчого судді. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що останній вчиняв дії спрямовані на перешкоджання встановлення істини у справі, на що наголошує прокурор у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 здійснюється з 14 травня 2023 року, проте орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, лише 13 січня 2024 року.

Так, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що протягом вказаного часу, підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Характеризуючи дані підозрюваного були встановлені слідчим суддею на підставі аналізу наданих документів, зокрема наявність в останнього міцних соціальних зв`язків, зокрема вагітної дружини. Притягнення підозрюваного до адміністративної відповідальності не обґрунтовує необхідність застосування відносно нього суворішого запобіжного заходу, ніж особисте зобов`язання.

Також, під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не було надано даних, про порушення підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4