ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000736 від 17.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм у ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод», не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ

17 жовтня 2023 року, близько 08 години 35 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи вантажним фургоном марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по АДРЕСА_2 , всупереч вимогам п. 2.3. б), п. 10.1, п. 10.9. Правил дорожнього руху України, не звернувся за допомогою до інших осіб, проявив безпечність та неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не впевнився, що позаду транспортного засобу відсутні учасники дорожнього руху, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого зламу кісток склепіння та основи черепа з розможченням головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, садна, забійні рани кінцівок, обличчя, зламу кісток правого стегна, правої ключиці, чисельних зламів ребер. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, виникли вони одночасно або в швидкій послідовності одне за одним та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 року, наказ №6, п.2.1.3" належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілої.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3. б), п. 10.1, п. 10.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме: - згідно п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- згідно п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- згідно п. 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що вони не заперечують проти призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі та незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Крім того, потерпілий ОСОБА_7 у своїй заяві вказав на те, що на сьогоднішній день він жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має та не матиме в майбутньому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Отже, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні та відшкодуванні завданих ним збитків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ветераном військової служби, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має сина ОСОБА_9 , який також є ветераном війни, особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

З урахування вищевикладеного, думки прокурора та потерпілого, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України, та, на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, відсутність претензій матеріального чи іншого характеру зі сторони потерпілого, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки наявність цього права потрібна йому для роботи, яка є основним джерелом його доходів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт на автомобіль марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод», накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року,.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Скасувати арешт на автомобіль марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод», накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2023 року.

Речові докази у справі:

- DVD-R - диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, наявної на території школи АДРЕСА_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, що розташований за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул.Соборна, 6 - повернути власнику ТзОВ «Володимир-Волинський хлібозавод».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1