Справа № 576/1754/23
Провадження № 1-кп/576/38/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000020 від 23.01.2023 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів Закарпатської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем і проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, в умовах воєнного стану, діючи умисно та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин 08.09.2022 р. самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 та перебував за межами вказаної військової частини та не виконував обов`язків військової служби до 02.11.2022 р. проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконання обов`язків військової служби. Також, ОСОБА_4 , повторно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин 25.12.2022 р. самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 та перебував за межами вказаної військової частини та не виконував обов`язків військової служби до 25.01.2023 р.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що у влітку 2022 року його направили до місця служби у Глухівський район. Після тривалої участі у зоні активний бойових дій начальство не надало йому відпустки, у зв`язку із чим він самовільно залишав місце дислокації підрозділу з 08.09.2022 р. по 02.11.2022 р., а також на новорічні свята.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При встановлених обставинах та враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї провини і його деталізовані, логічні і послідовні покази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем і проходячи військову службу за призовом по мобілізації, самовільно залишив місце служби без поважних причин, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд визнає згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Одночасно суд приймає до уваги й ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи вказані обставини та наявність пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вирішує на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді арешту.

При цьому, слід зазначити, що злочин вчинений до набрання чинності Законом України №2839-ІХ від 13.12.2022 р. (набрав чинності 27.01.2023 р.) «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці».

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, в даному випадку, може бути застосована ст. 69 КК України в редакції станом на час вчинення злочину, тобто без обмежень, передбачених вищевказаним Законом.

Керуючись статтями 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу прибуття на гауптвахту.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1