КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалено, що для утримання підозрюваний ОСОБА_7 підлягає направленню до державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Визначено строк дії ухвали 60 днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2024 включно.

____________________________________________________________________________________

Справа № 759/24573/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/257/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, або особистого зобов`язання, або визначити йому заставу у мінімально можливому розмірі, посилаючись на недоведеність прокурором того, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

Апелянт вказував на неприпустимість обмеження мотивів застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише тяжкістю інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Стороною обвинувачення не наведено відомостей на підтвердження існування ризику переховування від органу досудового розслідування.

Під час проведення обшуку та складання протоколу затримання підозрюваний не чинив опору представникам влади, а також не мав наміру знищити чи приховати будь-які речі та документи.

У доданих до кримінального провадження матеріалах відсутні докази можливості ОСОБА_7 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апелянт вказував на те, що ОСОБА_7 з початку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не переховувався від органу до свого розслідування та суду, не намагався сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та не перешкоджав встановленню істини у справі.

Також не встановлено фактів намагання ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 раніше не судимий, а тому посилання на можливість останнім вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є безпідставними.

Таким чином, органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному диспансері чи під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю ОСОБА_10 , вітчимом ОСОБА_11 та неповнолітньою сестрою ОСОБА_12 .

На переконання захисника, факт проживання разом з родиною об`єктивно свідчить про наявність міцних соціальних зав`язків, які утримають підозрюваного від будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований у ТОВ «Охоронний холдінг-Славутич» та перебував на посаді контролера на контрольно-пропускному пункті. Маючи намір кар`єрного росту, пройшов додаткове навчання та отримав свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги поганий стан здоров`я ОСОБА_7 , що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №80, а також те, що він визнаний комісією ВЛК непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 24.10.2023, цього ж дня о 07 год. 48 хв. затримано ОСОБА_7 згідно п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

24.10.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; в утриманні місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України; у незаконному зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 317 КК України, у великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 317 КК України, у великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному зберіганні, перевезені та пересиланні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 317 КК України, у великих розмірах, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 21.12.2023.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 07.12.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 до трьох місяців.

14.12.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 до 24.01.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2023 задоволено клопотання та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, до 24.01.2024 включно.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, детально викладених у клопотанні, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, та особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість, суспільну небезпеку та конкретні обставини інкримінованих підозрюваному злочинів, дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, підозрюваних та дослідження їх судом.

Слідчий суддя також дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 зокрема знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, посилання апелянта на те, що підозрюваний не чинив опору під час його затримання, з початку досудового розслідування не вчиняв дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та доводи про відсутність у справі відомостей про спроби підозрюваного впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, зокрема те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, не перебував і не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері чи під наглядом лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, рівень їх суспільної небезпеки, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Матеріали справи не містять та захисником не надано медичних висновків щодо неможливості утримання під вартою ОСОБА_7 у зв`язку із наявними у нього захворюваннями, а тому посилання про наявність у підозрюваного ряду захворювань, самі по собі, не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3