Справа № 203/2545/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 14.05.2024 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 від 30.04.2024 року, заявленого в рамках кримінального провадження №0000973 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та проведенні слідчих дій.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.п.5,7 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим та про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000973, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.04.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2024 року у справі №203/1490/24, якою було зобов`язано слідчого внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 за фактом незаконного затримання та завдання тілесних ушкоджень працівниками поліції.

В рамках вказаного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до слідчого було подано клопотання від 30.04.2024 року про визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні та проведення слідчих дій.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 14.05.2024 року, в задоволенні клопотання було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий посилався на те, що адвокат ОСОБА_4 має процесуальний статус заявника у кримінальному провадженні та не є особою, яка відповідно до ст.220 КПК України має право на подачу клопотання.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Частиною 1 ст.56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право, окрім іншого, заявляти клопотання; мати представника.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

У п.п.34,35 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 05.12.2018 року у справі №301/2178/13-к, провадження №13-57кс18, викладено наступний висновок щодо застосування норм права: «Об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною другою статті 365 КК, вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні пункту третього примітки до статті 364 КК не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за частиною другою статті 365 КК».

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду скарги, кримінальне провадження №0000973 було розпочато за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 за ч.2 ст.365 КК України, за фактом викладених в заяві обставин щодо незаконного затримання ОСОБА_5 та заподіяння йому тілесних ушкоджень працівниками поліції.

З урахуванням цього, ОСОБА_5 в силу наведених вище положень ч.2 ст.55 КПК України та правових висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 05.12.2018 року у справі №301/2178/13-к, провадження №13-57кс18, має статус потерпілого у кримінальному провадженні, а його представник - адвокат ОСОБА_3 відповідно до ст.58 КПК України має право користуватись процесуальними правами потерпілого, у т.ч. право на подачу клопотань в порядку ст.220 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката з посиланням на його статус заявника у кримінальному провадженні, в зв`язку із чим постанова слідчого від 14.05.2024 року підлягає скасуванню, а скарга в цій частині - задоволенню.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого провести зазначені в клопотанні слідчі дії, оскільки слідчий відповідно до ч.5 ст.40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності та вирішення питань про проведення конкретних слідчих дій у кримінальному провадженні знаходиться поза межами повноважень слідчого судді в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,26,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 14 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 від 30 квітня 2024 року, заявленого в рамках кримінального провадження №0000973.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1