Справа № 333/1289/23
Єдиний унікальний номер №333/1289/23
Провадження №1-кп/333/247/24
ВИРОК

Іменем України

09 травня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючому середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 22.03.2004 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ст.71 КК України частково приєднано вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2002 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 31.08.2005 звільнений з Ковельської виправної колонії умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 8 місяців 6 днів;

2) 08.11.2006 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.5 ст.27, ч.3 ст.187, 69, 70-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією майна, 25.02.2013 звільнився з Оріхівської виправної колонії №88 по відбуттю строку покарання;

3) 02.06.2014 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. 16.01.2020 звільнений з Софіївської виправної колонії №55 умовно достроково, не відбутий строк 3 місяці 21 день;

4) 07.10.2021 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

5) 17.11.2022 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч. 4 ст.185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2022 у денний час доби, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_7 та через незачинені вхідні двері проник до зазначеного будинку, де з коридору викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти у сумі 1 000 гривень 00 копійок; тепловентилятор марки «Delonghi», моделі «HVA 3220», у корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №508-22 від 10.08.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 1 092 гривні 91 копійка; електричний чайник марки «Delonghi», моделі «KBOV 2001», у корпусі червоного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №727-22 від 20.09.2022 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 2 559 гривень 86 копійок, а всього майна на загальну суму 4 652 гривні 77 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікує дії останнього: за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем вирішив викрасти майно потерпілого, проникши в його будинок.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, захисник та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом визнається рецидив злочину.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_6 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше неодноразово судимого за корисливі злочини, офіційно не працює, не одруженого, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, інші обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього не можливо без ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_6 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі частини 4 вказаної статті, за цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Тому при призначені покарання ОСОБА_6 суд також враховую те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України скоїв до винесення вироку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 17.11.2022. тому, суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не обирався, однак строк відбування покарання слід відраховувати з дня, зазначеного у вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2022, а саме з 20.04.2022.

Оскільки цивільний позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_6 визнав повність, суд його задовольняє.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються із залучення експерта при проведенні судових експертиз: №508-22 від 10.08.2022 - вартість якої складає 755,08 грн.; №727-22 від 20.09.2022 - вартість якої складає 755,08 грн.;

Відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи що зазначені експертизи було проведено експертом спеціалізованої державних установи, тому підлягає відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_6 , витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2022, визначивши покарання, що підлягає відбуванню у виді 5 (п`яти) років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовано.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 20.04.2022.

Зарахувати в строк призначеного покарання частково відбуте ОСОБА_6 покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2022.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошову суму 4652 грн. 77 коп. та завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 1510,16 грн.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1