Справа № 536/147/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кохнівка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

09 січня 2024 року, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс останньому правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в область правої вушної раковини, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на проти завитку лівої вушної раковини, яка утворилася не менш ніж від однієї травматичної дії предмета (предметів) з властивістю тупого твердого, індивідуальні властивості якого (яких) в місцях ушкоджень не відобразились, яким могла бути кисть стиснута в кулак чи нога взута у взуття, за механізмом удару, та могла утворитися незадовго до надходження в лікувальний заклад та за ступенем тяжкості, згідно висновку експерта № 31 від 10 січня 2024 року, відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеню, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнав повністю. Суду пояснив, що взимку 2024 року він вживав алкогольні напої, після чого прийшов додому. Вдома, в ході сварки з батьком, він наніс йому один удар кулаком в область вушної раковини. У вчиненому розкаюється та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_3 є його сином. В січні 2024 року його син повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, на що він став його сварити, а син наніс йому один удар кулаком у вухо. Син вибачився перед ним та він просить обвинуваченого суворо не карати, будь-яких претензій до ОСОБА_3 він не має.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Отже, суд визнає необхідним дослідити матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих даних обвинуваченого.

Судом було досліджено характеризуючі дані на ОСОБА_3 , а саме вимогу про судимість №/115/109 -2024 від 10.01.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якої останній раніше не судимий; характеристику Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №176/01-25 від 11 січня 2024 року, відповідно до якої скарг на ОСОБА_3 не надходило; довідку КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №01-14/98 від 10.01.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_3 в період часу з 01.01.2023 року по 10.01.2024 року за даними медичної документації на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває; довідку КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №01-16/1121 від 19.04.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_3 в період часу з 30.11.1980 року по 19.04.2024 року за даними медичної документації на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, оцінивши досліджені судом докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовані, клопотань про обрання запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 331 КПК України для їх вирішення в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку у виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1