КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 червня 2024 року апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Сяйвомет» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року,

за участі:

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на у кримінальному провадженні № 0000043, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2023, на грошові кошти ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в сумі 14 223 025 грн., які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СЯЙВОМЕТ» (), відкритих у банківських установах, а саме:

-в АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500): НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); НОМЕР_2 (978-ЄВРО); НОМЕР_2 (840-ДОЛАР США); НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКАГРИВНЯ); НОМЕР_2 (985-ПОЛЬСЬКИЙ ЗЛОТИЙ); НОМЕР_3 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

-в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 313399): НОМЕР_4 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); НОМЕР_5 (978-ЄВРО); НОМЕР_6 (840-ДОЛАР США); НОМЕР_7 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

Заборонено службовим особам АТ АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції, крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати. В іншій частині клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ «Сяйвомет» - адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та скасувати заборону службовим особам АТ «РАДАБАНК» (МФО 306500) та АТ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) про проведення банківських операцій по вказаним рахункам.

Апелянт вважає, що на теперішній час в кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували втручання у право на мирне володіння належним ТОВ «Сяйвомет» майном.

Звертає увагу на те, що висновок слідчого судді про відповідність арештованого майна ознакам речового доказу є помилковим, оскільки на момент розгляду клопотання жодній особі у кримінальному провадженні про підозру не повідомлено, потерпілі відсутні, а збитки не завдано.

На переконання апелянта, органом досудового розслідування не доведено, що саме арештовані безготівкові кошти здобуто внаслідок вчинення протиправних дій.

Наголошує на тому, що ТОВ «Сяйвомет» не має заборгованості по сплаті податків до бюджету, у тому числі й податку на прибуток. Підприємство є сумлінним платником податків, яке з період 2021-2023 років сплатило до місцевих та державних бюджетів 101 592 100 грн., податків.

Окрім того, у клопотанні прокурор зазначив, що Товариство за підробними документами здійснює незаконне формування валових витрат, і ухиляється від сплати податку на прибуток в особливо великих розмірах. Однак, вказаний факт не відповідає дійсності, оскільки ТОВ «Сяйвомет» при здійснені фінансово-господарських операцій з контрагентами використовує документи, що надаються безпосередньо постачальниками. Товариство не має відношення до їх виготовлення, а лише перевіряє надані документи на відповідність до фактично поставленої продукції.

Серед іншого, відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КПК України не вносилися.

Зазначає, що арешт рахунків ТОВ «Сяйвомет» призведе до повної технологічної зупинки виробничого процесу та закриття підприємства, звільнення робітників, а бюджет зазнає суттєвих збитків через зменшення надходжень

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та дату судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку. 04 червня 2024 року на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, а у задоволенні скарги просив відмовити. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000043, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в період з 01.12.2021 по 24.08.2022 сформовано витрати за рахунок документального оформлення операцій з придбання металобрухту по взаємовідносинах з ТОВ «АСШ» () без фактичного їх здійснення та без фактичного постачання ТМЦ вказаних у штучно створених первинних документах.

Проведеним оглядом ідентифікаційних та реєстраційних даних ТОВ «СЯЙВОМЕТ», встановлено банківські рахунки, які використовуються службовими особами ТОВ «СЯЙВОМЕТ».

Постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_7 від 22 квітня 2024 року грошові кошти ТОВ «СЯЙВОМЕТ», які знаходяться на банківських рахунках, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

29 квітня 2024 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт коштів, які знаходяться на рахунках банківської установи та належать ТОВ «СЯЙВОМЕТ».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000043 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СЯЙВОМЕТ», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність ТОВ «СЯЙВОМЕТ» з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта, що арешт рахунків ТОВ «Сяйвомет» призведе до повної технологічної зупинки виробничого процесу та закриття підприємства, звільнення робітників, а бюджет зазнає суттєвих збитків через зменшення надходжень є необґрунтованими.

Зокрема, застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Окрім того, арешт накладено крім обов`язкових платежів до бюджету та призначених для виплати заробітної плати.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Окрім того, відповідно до ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ТОВ «Сяйвомет» - адвоката ОСОБА_5 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Сяйвомет» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

Єдиний унікальний № 761/15723/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Провадження № 11сс/824/3879/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК