Справа №534/1659/24
Провадження №1-кс/534/333/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000402 від 26.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , із клопотанням погодженим прокурором, в якому прохає накласти арешт на арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000402 від 26.06.2024, а саме: фрагмент підодіяльника з нашаруванням РБК, важіль від запалу типу НОМЕР_1, металеві фрагменти (уламки) від запалу, речовину білого кольору, кристалічну, зовні схожу на селітру, полімерну ємність рожевого кольору, з ушкодженнями з білою кристалічною речовиною з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, що помістити до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м.Горішні Плавні, вул.Добровольського, 6.

Із змісту внесеного клопотання вбачається, що 26.06.2024 до ЧЧ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області надійшло повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_4 про те, що в приміщенні буд. АДРЕСА_1 , останній отримав тілесні ушкодження внаслідок розриву (детонації) невідомого предмета. Так ОСОБА_4 було доставлено до приймального відділення КНП АДРЕСА_2 ) де йому було встановлено попередній діагноз МВТ (мінно-вибухова травма).

За даним фактом, слідчим відділенням ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000402 від 26.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, 26.06.2024, у період часу з 05 год 32 хв по 06 год 35 хв слідчим СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було прийнято рішення провести обшук території домоволодіння та споруд розташованих по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено фрагмент підодіяльника з нашаруванням РБК, важіль від запалу типу НОМЕР_1, металеві фрагменти (уламки) від запалу, речовину білого кольору, кристалічну, зовні схожу на селітру, полімерну ємність рожевого кольору, з ушкодженнями з білою кристалічною речовиною.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 26.06.2024 фрагмент підодіяльника з нашаруванням РБК, важіль від запалу типу НОМЕР_1, металеві фрагменти (уламки) від запалу, речовину білого кольору, кристалічну, зовні схожу на селітру, полімерну ємність рожевого кольору, з ушкодженнями з білою кристалічною речовиною визнано речовими доказами, та направлено на зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Слідчий звернувся на адресу суду з клопотанням в якому дане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи (клопотання), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди ;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст.168 КПК України, вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ст.171 КПК України, може бути накладено арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За таких обставин, враховуючи те, що майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.

Керуючись ст. 98, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000402 від 26.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна - задовольнити повністю.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000402 від 26.06.2024, а саме: фрагмент підодіяльника з нашаруванням РБК, важіль від запалу типу НОМЕР_1, металеві фрагменти (уламки) від запалу, речовину білого кольору, кристалічну, зовні схожу на селітру, полімерну ємність рожевого кольору, з ушкодженнями з білою кристалічною речовиною з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, що помістити до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м.Горішні Плавні, вул.Добровольського, 6.Роз`яснити учасникам розгляду судового провадження на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_5