БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/930/24
Провадження № 1-кс/497/343/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

22.04.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання дізнавача Сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2024 року до суду надійшло клопотання дізнавача Сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000055, відомості щодо якого 18.04.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за ознаками ст.290 КК України.

В обґрунтування клопотання, дізнавач стверджує, що під час проведення перевірки за повідомленням на лінію «102» від працівника державної прикордонної служби України за фактом знищення, підробки або заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу на міжнародному пункті пропуску «Табаки», ОСОБА_5 , який являється власником та водієм автомобіля марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору, було запропоновано прибути до територіального органу з надання сервісних послуг сервісного центу №5151 МВС в Одеській області, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , для проходження експертного дослідження. За результатом проведеного комплексного дослідження транспортного засобу, складено висновок експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Одеській області від 18.04.2024 № 16/5151/1Д, згідно з яким на момент огляду було виявлено ознаки змін знищення первинних ідентифікаційних номерів.

З висновку експертного дослідження, слідує, що «Mercedes-Benz E220 CDI» номерний знак (республіки Молдова) QZQ 533, номер кузова змінено шляхом видалення фрагмента номерної деталі з первинним (заводським) номером кузова та наступним вварюванням аналогічного фрагмента з номером кузова « НОМЕР_2 » в кузов автомобіля-реципієнта не в заводських умовах. Позначення номера двигуна НОМЕР_3 не змінювалося і є первинним.

В ході проведеного 18.04.2024 огляду місця події вилучено належний громадянину Республіка Молдова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI».

Вилучений автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору, на якому виявлено сліди заміни номеру кузова та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI», в розумінні ст. 98 КПК є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення; предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Постановою дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 18.04.2024 автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова визнано речовим доказом.

В судове засідання:

- дізнавач не прибула, підтримала клопотання, наполягала на його задоволенні, про що надала відповідну письмову заяву. Просила судовий розгляд провести у її відсутність (а.с.24);

- особа, у якої вилучено майно ОСОБА_5 - не прибув, подав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, не заперечував щодо арешту майна (а.с.23).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Щодо повноважень дізнавача.

Згідно п. 41 ч.1 ст.3 КПК дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Дізнавач уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п.4 ч.1 ст.40-1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача щодо наявності у нього повноважень для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

18.04.2024 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 18.04.2024 приблизно об 11.30 годині в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Табаки» на в`їзді в Україну, при перевірці автомобіля марки «Mercedes» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова під керуванням ОСОБА_6 , під час якого виявлено сліди заміни номеру кузова (а.с.8).

За даним фактом Сектором дізнання Болградського РВП розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000055 від 18.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за фактом знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу (а.с.7).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.14).

Під час проведено комплексного дослідження транспортного засобу, за результатом якого складений висновок експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Одеській області від 18.04.2024 № 16/5151/1Д, на момент огляду було виявлено ознаки змін знищення первинних ідентифікаційних номерів (а.с.10-12)

Надалі в ході проведеного 18.04.2024 огляду місця події вилучено належний громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI» (а.с.15-18).

Постановою дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 18.04.2024 автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору, на якому виявлено сліди заміни номеру кузова та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI» визнано речовим доказом (а.с.19).

Вилучений автомобіль марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова відповідно до технічного паспорту до автомобіля марки «Mercedes Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_4 виданого 02.12.2023 зареєстрований на Godorogea Eugeniu (а.с.20).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження - ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обмеження права власності на тимчасово вилучені транспортні засоби, є розумною та спів розмірною завданню кримінального провадження, перед усім захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно з п. 32.2. постанови Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» забороняється, у тому числі в умовах спеціалізованих підприємств, які займаються ремонтом і технічним обслуговуванням транспортних засобів, внесення змін в ідентифікаційні номери і номерні таблички кузова чи шасі (рами), двигуна транспортного засобу, а також їх знищення (перенесення, закріплення, відновлення тощо) без попереднього узгодження з Державтоінспекцією.

Враховуючи, що накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засіб необхідне задля забезпечення кримінального провадження, а відтак є цілком розумним та спів розмірним засобом забезпечення кримінального провадження його завданню та не порушує права й законні інтереси власника майна.

Щодо строків звернення:

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року дізнавачем вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні (а.с.1-2), та у самому протоколі (а.с.15-18) на яке дізнавач просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено 19.04.2024 року (а.с.1), тоді ж погоджено з прокурором та передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.25).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Щодо визначення місця зберігання, вилучених транспортних засобів, то в даному клопотанні слідчий не зазначила місце зберігання вказаного майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 N 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Також згідно п. 5 зазначеного Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за N 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Слідчим не додано до клопотання належних і допустимих доказів, що вилучений транспортний засіб не може бути поміщений на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Керуючись положеннями п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за N 1104 - слід визначити місцем зберігання арештованого транспортного засобу марки автомобіль марки «Mercedes-Bens Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору, та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI» - Відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача Сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 18.04.2024 року, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000055 від 18.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування, а саме на:

- транспортний засіб марки «Mercedes-Bens Е220 CDI» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з індексом Республіки Молдова чорного кольору, та автомобільний ключ з дистанційним керуванням до «Mercedes Е220 CDI», що вилучені у громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Зазначений транспортний засіб передати на відповідальне зберігання до Відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в Одеській області за адресою: вул.Транспортна №2-б, м. Арциз Болградський район Одеська область

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на дізнавача Сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1