Справа № 138/1862/24
Провадження №:1-кс/138/554/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП У Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000290від 23.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2024 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій надійшло повідомлення від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , які повідомили, що 23.06.2024 під час перевірки документів на пересувному посту прикордонного загону, що розташований у АДРЕСА_1 , водій транспортного засобу марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив опір працівникам 24 прикордонного загону Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків, а саме розпочав рух транспортним засобом до завершення перевірки.

Відомості про дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, 23.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000290 від 23.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Згідно повідомлення начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_2 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.06.2024 23.06.2024 о 07 год. 30 хв. на автошляху сполученням «Немирів-Могилів-Подільський» в межах с. Березівка прикордонним нарядом «КрП» у складі підполковника ОСОБА_6 , головного сержанта ОСОБА_7 та старшого сержанта ОСОБА_8 під час перевірки документів у водія транспортного засобу марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , останній з метою втечі з місця події здійснив наїзд на головного сержанта ОСОБА_7 , якого протягнув на передній частині даного автомобіля близько 15 метрів.

Під час реагування на вказане повідомлення за межами с. Березівка Могилів-Подільського району Вінницької області біля знаку «Чернівецький район» дорога Р36, виявлено пересувний крп працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , поряд з крп на узбіччі з правого боку в напрямку м. Шаргород виявлено автомобіль марки «Volvo 760 GLE» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За добровільної письмової згоди ОСОБА_4 проведено візуальний огляд його вказаного транспортного засобу і на капоті виявлено пошкодження у вигляді подряпин різної довжини та форми, які можуть свідчити й про наїзд на працівника прикордонної служби, а тому вказаний транспортний засіб в ході огляду вилучено та поміщено на територію Могилів-Подільського РВП по АДРЕСА_1 .

Власником автомобіля марки «Volvo 760 GLE» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу №4978/21/1/002305 від 04.11.2021 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 .

23.06.2024 постановою слідчого вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї тієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально- протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Автомобіль марки «Volvo 760 GLE» д.н.з. НОМЕР_1 може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди вчинення ймовірного кримінального правопорушення, обставини якого доводяться у межах досудового розслідування, та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити повністю, зазначив що огляд автомобіля вже проведено, проте можливо вирішуватиметься питання про проведення відповідних експертиз із використанням автомобіля та сам автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого про арешт його автомобіля в повному обсязі, просив не позбавляти його права користування транспортним засобом, оскільки в нього на утриманні перебуває малолітній син, 2021 року народження, який хворіє та потребує транспортування до медичних закладів, на підтвердження чого надав копії направлення дитини на ЛКК ОДКЛ №1/1 та аудіограми із зазначеним діагнозом. Також не заперечив, що подряпини на капоті автомобіля могли виникнути внаслідок застрибування працівника прикордонної служби на капот автомобіля.

Таким, чином слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Також доведено, що автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та, відповідно, є речовим доказом у кримінальному провадженні, доля якого буде вирішуватися в порядку ст. 100 КПК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання про арешт автомобіля, що узгоджується з вимогами ст. 170 КПК України, оскільки є потреба в збереженні цього речового доказу.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи викладене, а також розумність та співмірність обмеження права володіння майном завданням кримінального провадження, те, що досудове розслідування триває та автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку задовольнити клопотання частково, накласти арешт на автомобіль шляхом заборони розпорядження автомобілем та його відчуження.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне попередити власника майна ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Керуючись ст. 131, 132, 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «Volvo 760 GLE» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із залишенням права користування ним та забороною розпорядження автомобілем і його відчуження.

Попередити власника майна ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, яка стосується незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

Направити копії ухвали слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором та може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1