Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/69/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та володільця майна - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024.

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області у кримінальному провадженні № 0000030, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 та грошові кошти у сумі 8600 доларів США, що належать підозрюваному ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування цим майном.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 с. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що не пізніше 01.09.2023, точний час не встановлено, у групи осіб, серед яких досудовим розслідуванням встановлені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, а саме на вирощування конопель та виготовлення з них особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу з метою його подальшої реалізації. До вказаної протиправної діяльності учасники вказаної групи також залучили ОСОБА_11 , в обов`язки якого входило зберігання та виготовлення із зрізаних частин рослин конопель, за місцем його проживання АДРЕСА_1 , особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, шляхом їх висушування та подрібнення, з метою подальшої реалізації. Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, не пізніше 01.09.2023 вищевказана група осіб, переслідуючи злочинну мету виготовлення та реалізації особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, на земельній ділянці, що розміщена на території Берегівського району поблизу с. Карачин, за межами населеного пункту, зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0084, висадила 52 рослини

-2-

конопель. Надалі, протягом вересня та 01.10.2023 08.10.2023 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вчиняли дії спрямовані на вирощування висаджених рослин конопель, шляхом вчинення дій, спрямованих на догляд за ними, зокрема їх підв`язування. Одночасно з чим, в ході досудового розслідування, за результатами проведеної слідчої дії, 05.10.2023 з кожної із вказаних 52 рослин коноплі відібрано зразки, які направлено для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Відповідно до отриманого висновку експерта № СЕ-19/107-23/9816-НЗПРАП від 09.10.2023, надані на експертизу 52 фрагменти рослини зеленого кольору є частинами рослини роду конопель і віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини. Зокрема, в наданих на експертизу 52 фрагментах рослини зеленого кольору виявлено психоактивний компонент тетрагідроканабінол та інші канабіноїди (канабінол, канабідіол). В подальшому, у період з 05.10.2023 по 09.10.2023, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, повністю обробили (обрізали листя) 27 рослин, висаджених на вказаній земельній ділянці. Більшу частину з вказаних рослин, які вони обробили, учасники групи у вказаний період, з використанням автомобілю марки «Nissan Patrol GR», р.н. НОМЕР_3 , з метою подальшого зберігання та висушування, відвезли до помешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Поряд з тим, частину обрізаного листя рослин коноплі учасники групи зберігали на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0084, тобто за місцем їх вирощування. З цією метою вони змонтували палатку прямокутної форми чорного кольору, під дахом якої натягнули металеву сітку та мотузки білого кольору, до яких підвісили зрізані частини рослин коноплі, з метою їх зберігання, висушування та недопущення зіпсуття. Також частина обрізаного листя зберігалась як на землі у палатці, так і на вказаній ділянці в цілому в різних її місцях.

09.10.2023 в ході огляду місця події виявлено та вилучено вищевказані частини рослин коноплі, підвішені під дахом палатки, а також ті, що зберігались на землі. Відповідно до висновків експерта № СЕ-19/107-23/9898-НЗПРАП, № СЕ-19/107-23/9001-НЗПРАП та № СЕ-19/107-23/9899-НЗПРАП, надані на експертизу речовини рослинного походження зеленого кольору, які зберігались на земельній ділянці, що розміщена на території Берегівського району поблизу с. Карачин, за межами населеного пункту, зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0084 та вилучені 09.10.2023 в ході огляду місця події, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною масою 4756,7606 г.

Вказаними умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та незаконне вирощування конопель, вчинене за попередньою змовою групою осіб з метою збуту.

09.10.2023 ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України та 10.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України. 17.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено змінену підозру за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

09.10.2023 у даному кримінальному провадженні проведено обшук автомобіля марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , в ході якого вилучено даний автомобіль, а також грошові кошти номіналом по 100 у.о. у кількості 86 купюр загальною сумою 8600 дол. США; посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво № НОМЕР_5 про реєстрацію вказаного

-3-

автомобіля, виконане угорською мовою; довідку про місце проживання № НОМЕР_6 LR на ім`я ОСОБА_12 , виконана угорською мовою; сертифікат вакцинації № V12345331 на ім`я ОСОБА_12 , виконаний угорською мовою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобілю марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , за № НОМЕР_5 , власником даного автомобіля, починаючи з 10.11.2021 є особа на ім`я ОСОБА_12 , мешканець АДРЕСА_2 .

У свою чергу, відповідно до довідки про місце проживання № НОМЕР_6 LR (перекладеної українською мовою), мамою вказаного громадянина Угорщини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , є ОСОБА_13 . Згідно актового запису про народження № 25 від 02.09.1977 та актового запису про шлюб № 93 від 24.07.1999, дівочим прізвищем мами громадянина України ОСОБА_6 - ОСОБА_14 є прізвище Нірода.

Згідно вказаної довідки про місце проживання, громадянин Угорщини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в угорському місті Фегердьормат, тобто у тому ж місті, що й громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, відповідно до інформації, отриманої з 94 прикордонного загону, у листопаді 2021 року громадянин Угорщини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чотири рази перетинав державний кордон України у пункті пропуску «Вилок» на автомобілі марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Крім того, у лютому 2022 року на вказаному автомобілі також чотири рази у цьому ж пункті пропуску перетинав державний кордон України громадянин України ОСОБА_6 .

Також ГОРВ 94 прикордонного загону на виконання доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією ж особою.

Протягом 2022 року на вказаному автомобілі неодноразово перетинали державний кордон України близькі родичі ОСОБА_6 , а саме: мати ОСОБА_14 , сестра ОСОБА_15 , батько ОСОБА_16 .

Також автомобіль марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , увесь час на постійній основі знаходився на території України, за винятком короткотривалих виїздів за її межі.

Крім того, на момент обшуку автомобіль марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , знаходився поряд з будинковолодінням за адресою АДРЕСА_3 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Більше того, всередині автомобілю, разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, знаходилось посвідчення водія, видане на ім`я громадянина України ОСОБА_6 .

Усі вищенаведені факти вказують на те, що громадянин Угорщини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянин України ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, а тому останній є законним власником автомобілю марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , а також грошових коштів у сумі 8600 доларів США, які знаходились у вказаному автомобілі.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного громадянина України ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування автомобілем марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , а також грошовими коштами у сумі 8600 доларів США.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України. З матеріалів клопотання вбачається,

-4-

що 17.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 310 КК України, тобто у незаконному вирощуванні конопель, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту. Згідно з протоколом обшуку від 09.10.2023, проведеного в автомобілі марки «AUDI S6», р.н. НОМЕР_2 , слідчим виявлено та вилучено, зокрема, автомобіль та грошові кошти в сумі 8600 доларів США. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , дата видачі якого 11.10.2022, підтверджується, що транспортний засіб марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_6 . Згідно з поданим до суду договором купівлі-продажу транспортного засобу від 03.10.2022, Тар Аттіла передав транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову № НОМЕР_7 у власність ОСОБА_7 .. У цьому договорі вказано інший vin-код, а також такий укладено до видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 11.10.2022 на право власності Тор Аттілі. А отже, у слідчого судді наявні сумніви щодо належності і допустимості цього доказу. Слідчим доведено, що на момент розгляду клопотання, наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно наявна, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити та накласти арешт на вказане вище майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки така постановлена з істотним порушення норм кримінального процесуального законодавства. Посилається на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2023, відмовлено у задоволенні клопотання прокурору про накладення арешту на майно у цьому ж кримінальному провадженні, вказане судове рішення залишено без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.12.2023. Однак, вилучене під час обшуку 09.10.2023 майно, станом на момент подання апеляційної скарги, повернуто не було. Надалі, 22.01.2024, слідчим повторно було подане клопотання про арешт вилученого під час обшуку 09.10.2023 майно, з пропущенням строку. Слідчим суддею не враховано те, що транспортний засіб, на який накладено арешт ввезено на територію України іншою особою, яка не є учасником кримінального провадження, що свідчить про те, що вказане майно підозрюваному ОСОБА_17 не належить. Між тим, слідчим суддею проігноровано той факт, що надані слідчим документи на угорській мові перекладені неправильно на українську мову, оскільки прізвище Tar угорською мовою перекладено як Тор, замість правильного Тар. Окрім того, поданий слідчому судді протокол обшуку від 09.10.2023 не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, оскільки не містить відомостей, передбачених п. 3 ч. 4 ст. 104 КПК України, у ньому відсутні відомості про місце проведення обшуку. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого у накладення арешту на майно та повернути майно його власнику, - громадянину Угорщини Параг Ласло Петер.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна та його представника-адвоката ОСОБА_5 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи

-5-

апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за вчинення якого, у разі визнання особи винуватою, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з положеннями ст. 132, 173 КПК України також повинен врахувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотрималася вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

-6-

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином перевірялись, при цьому у судовому засіданні заслухані доводи сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, досліджені письмові матеріали клопотання слідчого та з`ясовані всі необхідні обставини, які повинні бути встановлені та враховані для прийняття законного та справедливого рішення.

Як вбачається з клопотання слідчого, в провадженні СВ УСБУ в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000030, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 с. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

09.10.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.10.2023 у рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України та 17.10.2023 повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно протоколу обшуку від 09.10.2023, проведеного в автомобілі марки «AUDI S6», р. н. НОМЕР_2 , слідчим виявлено та вилучено, зокрема, автомобіль та грошові кошти в сумі 8600 доларів США.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , дата видачі такого 11.10.2022, транспортний засіб марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_6

23.01.2024 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування автомобілем марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , а також грошовими коштами у сумі 8600 доларів США.

25.01.2024 ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р. н. НОМЕР_2 , а також грошові кошти в сумі 8600 доларів США.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшла правильних висновків про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 в тому числі й до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за викладених у клопотанні обставин та, що у разі доведення винуватості підозрюваному його майно за вироком суду може бути конфісковано.

Апеляційний суд переконаний, що незастосування обмежень до розпорядження таким майном може призвести до вжиття підозрюваним заходів до його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації. Незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення конфіскації, а тому арешт майна на даному етапі є законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для підозрюваного, колегія звертає увагу на правову підставу накладення арешту на майно, встановлену ухвалою слідчого судді, - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

-7-

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у виді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Враховуючи обґрунтовану підозру вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, арешт належного підозрюваному ОСОБА_6 майна на даному етапі є законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяла у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосувала на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

У зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею відповідно до ст. 132, 170, 173 КПК України дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

Доводи адвоката ОСОБА_5 щодо неможливості накладення арешту на транспортний засіб, оскільки такий на праві власності належить іншій особі, колегія суддів відхиляє, оскільки з договору купівлі-продажу, наявного в матеріалах судового провадження, вбачається, що такий укладений 03.10.2022 за яким ОСОБА_18 передав транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову № НОМЕР_7 у власність Параг Ласла Петера. Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 11.10.2022, транспортний засіб марки/моделі «AUDI S6», кузов № НОМЕР_1 , р. н. НОМЕР_2 на праві власності належить Тор Аттілі. Таким чином, договір купівлі продажу укладено 03.10.2022, де новим власником зазначено Параг ОСОБА_19 , а у свідоцтві про реєстрацію від 11.10.2022 власником транспортного засобу значиться Тор Аттіла. Окрім того, у договорі купівлі-продажу не вказано марку автомобіля, та вказано інший номер кузову НОМЕР_7 , що відрізняється від номера кузову транспортного засобу на який слідчий просить накласти арешт, а саме WAUZZZF21KN125750.

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що автомобіль, на який накладено арешт, належить іншій особі Параг Ласла Петера, з огляду на відсутність належного документального підтвердження, колегія суддів також відхиляє.

Щодо недопустимості доказів а саме протоколу обшуку від 09.10.2023, то колегія суддів констатує, що доводи адвоката ОСОБА_5 про процесуальні порушення норм КПК при проведенні обшуку, фактично зведені до посилань на недопустимість як

-8-

доказу протоколу обшуку, що не може бути підставою для відмови в накладенні арешту на майно, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості.

Під час перевірки доводів представника власника майна щодо несвоєчасності розгляду клопотання про арешт майна, колегія суддів виходить з того, що у КПК України законодавець не зазначив такої підстави для відмови у задоволенні клопотання чи для повернення клопотання про арешт майна як його розгляд з порушенням визначених КПК України строків.

Так, сам по собі факт вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна з пропуском строків, визначених КПК України, не може бути підставою для відмови в арешті такого майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, наслідком порушення такого строку не може бути прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки випадки, коли слідчий суддя має відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна визначені в ч. 3 ст. 132 та ч. 1 ст. 173 КПК України, і серед них такої підстави як несвоєчасний розгляд клопотання не наведено.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи захисника ОСОБА_20 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст. 220, 317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що сторона захисту не довела обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

-9-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2024 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000030, відомості про яке 14.02.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді