Справа № 308/3520/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000058 від 31.01.2024, за ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури - ОСОБА_3 , про накладення арешт на вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000058 від 31.01.2024, за ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури - ОСОБА_3 , про накладення арешт на вилучене майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській областi перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2024 за №0000058.

Досудовим розслідуванням встановлено, у період з 05 лютого по 18 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 , що виразилось в наступному.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, 16.02.2024 засобами додатків мобільного зв`язку (месенджерів) виказав ОСОБА_6 вимогу про надання йому грошових коштів, а саме 4000 доларів США за організацію незаконного переправлення його через державний кордон з України поза межами пунктів пропуску в районі с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області.

З цією метою ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 особовий рахунок для перерахунку частини коштів в сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті по відношенню до гривні складає 75 000 гривень, як завдаток.

В подальшому, 16 лютого 2024 року, ОСОБА_6 здійснив переказ грошових коштів в сумі 75 000 гривень, як завдаток на особовий рахунок, який йому надав ОСОБА_4 . Відразу після чого останній повідомив ОСОБА_6 , щоб він прибув на потягу до залізничної станції м. Мукачево 18.02.2024, де його зустрінуть та в подальшому відвезуть до с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області, з метою переправлення за межами пункту пропуску через державний кордон України через річку Тиса.

З метою реалізації вищенаведеного злочинного умислу, 18 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, діючи конспіративно, о 05 годині 00 хвилин зателефонував ОСОБА_6 та повідомив йому, щоб останній взяв таксі та приїхав до автобусної зупинки в с. Лалово, Мукачівського району.

Окрім цього, о 05 годині 49 хвилин цього ж дня, в с. Лалово, Мукачівського району на центральній зупинці по автодорозі «Мукачево - Рогатин», ОСОБА_4 під`їхав до ОСОБА_6 , на автомобілі марки «Лексус», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_4 підтвердив свою вимогу та попросив передати іншу частину коштів у сумі 2000 доларів США за організацію переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України поза межами пункту пропуску в районі с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області. На що ОСОБА_6 змушений був погодитися, та передав ОСОБА_4 вказані суму грошових коштів.

Після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_4 до них під`їхав автомобіль марки «Вольксваген» моделі «Транспортер», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_2 , червоного кольору, і ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 пересісти до вказаного автомобіля, який відвезе його на місце де буде здійснено його переправлення, в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області.

В подальшому ОСОБА_6 на зазначеному транспортному засобі, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, доставлено до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, о 18 годині 25 хвилин, вищенаведену протиправну діяльність ОСОБА_4 припинено та затримано працівниками поліції, в с. Грушово, біля будинку №16А по вул. Прикордонна Тячівського району, Закарпатської області.

Так, 18 лютого 2024 року у ході проведення контролю за вчиненням злочину по вказаному кримінальному провадженні, в порядку статті 208 КПК України, було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

В подальшому в ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, було проведено невідкладний огляд місцевості та обшуку транспортного засобу марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який перебував поза межами села Грушово Тячівського району, з географічними даними 48.0065520, 23.7325980. В ході проведення якого, було виявлено чотирьох осіб, зокрема: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 ,уякого було вилученого його мобільний телефон марки ВІВО, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та Лайф із № НОМЕР_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки REDMI 10, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та лайф із № НОМЕР_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_5 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки 1+ 10 ПРО МАКС, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар із № НОМЕР_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель Київськоїобласті АДРЕСА_6 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки Самсунг А23, із сім карткою мобільного оператора звязку Київстар та Водафон із № НОМЕР_7 ; автомобіль марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який поміщено на спецмайданчик Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області; Із салону автомобіля, вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , медичні довідки ОСОБА_4 , посвідчення водія видане на імя ОСОБА_11 .

У клопотанні вказано на те, що вказані вище мобільні телефони поміщені до спеціального пакету Національної поліції України №PSP3061561.

Документи поміщені до спеціального пакету № PSP3061565 та із місця вилучені.

У клопотанні вказано на те, що вищеперераховані речі, вилучені в ході проведення обшуку вказаного вище автомобіля підпадають під ознаки, перераховані в ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Та, що враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликання на ст. 2, ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ч.3 ч.10 ст. 170 КПК України.

Слідчий зазначає, що беручи до уваги викладене вище, а також те, що вилучені речі є речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження, а тому керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 167, 170, 171,172 КПК України, просить слідчого суддю: задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, а саме на виявлені і вилучені в ході проведення огляду місцевості та обшуку автомобіля марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який перебував поза межами села Грушово Тячівського району, з географічними даними 48.0065520, 23.7325980, а саме: мобільний телефон марки ВІВО, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та Лайф із № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки REDMI 10, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та лайф із № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки 1+ 10 ПРО МАКС, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар із № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки Самсунг А23, із сім карткою мобільного оператора звязку Київстар та Водафон із № НОМЕР_7 ; автомобіль марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який поміщено на спецмайданчик Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області; паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , медичні довідки ОСОБА_4 , посвідчення водія видане на імя ОСОБА_11 та флеш карту сірого кольору. При цьому просить також: заборонити власникам чи/та користувачам розпоряджатись та користуватись вищеперерахованим майном. Пріоритет визначення місця подальшого зберігання вищеперерахованого майна залишити за слідчими органу досудового розслідування.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до абз.1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу….

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя згідно матеріалів клопотання встановив:

Слідчою групою - відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000058 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно клопотання у період з 05 лютого по 18 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, опрацював протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску. Вказується, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організував незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 .

Окрім іншого у клопотанні вказано на те, що, о 05 годині 49 хвилин цього ж дня, в с. Лалово, Мукачівського району на центральній зупинці по автодорозі «Мукачево - Рогатин», ОСОБА_4 під`їхав до ОСОБА_6 , на автомобілі марки «Лексус», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_4 підтвердив свою вимогу та попросив передати іншу частину коштів у сумі 2000 доларів США за організацію переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України поза межами пункту пропуску в районі с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області. На що ОСОБА_6 змушений був погодитися, та передав ОСОБА_4 вказані суму грошових коштів.

Після отримання зазначених грошових коштів ОСОБА_4 до них під`їхав автомобіль марки «Вольксваген» моделі «Транспортер», із державним реєстраційним знаком НОМЕР_2 , червоного кольору, і ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 пересісти до вказаного автомобіля, який відвезе його на місце де буде здійснено його переправлення, в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області.

В подальшому ОСОБА_6 на зазначеному транспортному засобі, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, доставлено до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, о 18 годині 25 хвилин, вищенаведену протиправну діяльність ОСОБА_4 припинено та затримано працівниками поліції, в с. Грушово, біля будинку №16А по вул. Прикордонна Тячівського району, Закарпатської області.

Так, 18 лютого 2024 року у ході проведення контролю за вчиненням злочину по вказаному кримінальному провадженні, в порядку статті 208 КПК України, було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

В подальшому в ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, було проведено невідкладний огляд місцевості та обшуку транспортного засобу марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який перебував поза межами села Грушово Тячівського району, з географічними даними 48.0065520, 23.7325980. В ході проведення якого, було виявлено чотирьох осіб, зокрема: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 ,уякого було вилученого його мобільний телефон марки ВІВО, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та Лайф із № НОМЕР_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки REDMI 10, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар та лайф із № НОМЕР_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_5 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки 1+ 10 ПРО МАКС, із сім карткою мобільного оператора зв`язку Київстар із № НОМЕР_6 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель Київськоїобласті АДРЕСА_6 , у якого було виявлено та вилучено його мобільний телефон марки Самсунг А23, із сім карткою мобільного оператора звязку Київстар та Водафон із № НОМЕР_7 ; автомобіль марки Тойота Яріс, із державним номерним реєстраційним знаком НОМЕР_3 , червоного кольору, який поміщено на спецмайданчик Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області; Із салону автомобіля, вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , медичні довідки ОСОБА_4 , посвідчення водія видане на імя ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 2 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом із тим, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на вилучене майно, слідчий обмежився формальним цитуванням норм кримінального кодексу.

Так, у клопотанні та доданих до нього матеріалів не вказано на причетність осіб у яких було вилучене майно, до вчинення кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування.

Про їх причетність, в тому числі і причетність власника транспортного засобу, до скоєння злочину, в рамках розслідування якого подано дане клопотання, не йдеться як у самому клопотанні, також жодні із доданих до клопотання документів на це не вказують. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вказаних осіб до матеріалів клопотання не надано.

При цьому варто зауважити, що клопотання не містять чітко визначених підстав та мети, застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна відносно вилучених речей, належним чином необґрунтовано наявність достатніх підстав вважати, що вилучені у ході огляду транспортного засобу речі, а також речі що були добровільно видані (як вбачається зі змісту наявного в матеріалах клопотання протоколу огляду) особами які знаходилися біля автомобілю, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та відповідно мають роль речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

В той же час, варто зауважити, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Окрім того, відповідно до ч.7 ст. 173 КПК України, копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів;

…У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Тобто, власник майна, має бути належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, з метою забезпечення дотримання його прав.

Однак у поданому клопотанні слідчим не вказано власника транспортного засобу, обшук якого проведено та на який він просить накласти арешт.

При цьому, відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

З матеріалів що додані до клопотання вбачається, що в ньому відсутні документи про підтвердження права власності на вказані у клопотанні транспортний засіб.

Таким чином слідчий суддя позбавлений можливості повідомити власників майна про час та дату розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно.

Разом із тим, слідчий просить накласти арешт на паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , медичні довідки ОСОБА_4 , посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_11 та флеш карту сірого кольору, однак не наводить правових підстав щодо накладення арешту. Зокрема, не назначає належних доводів того, що такий може містити відомості, які мають значення для кримінального провадження, та такий відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Проте, у клопотанні не конкретизовано, яким саме критеріям в розумінні ст. 98 КПК України, відповідають речові докази.

Разом із тим, до матеріалів клопотання не додано підтвердження оголошення підозри у цьому кримінальному провадженні в тому числі і особам у яких вилучене майно, та яким воно належить.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що до матеріалів клопотання не надано доказів того, що в матеріалах клопотання відсутнє підтвердження того, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді оголошено підозру будь якій особі в тому числі і власнику вилученого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000058 від 31.01.2024, за ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури - ОСОБА_3 , про накладення арешт на вилучене майно - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1