Справа № 522/8186/22
Провадження № 1-кс/522/939/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на мотоцикл марки «Ямаха», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 та повернути їх володільцю ОСОБА_4 .

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримала та показала, що 03 серпня 2022 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси винесено ухвалу по справі № 522/4595/22 щодо накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 01.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мотоцикл марки «Ямаха», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Вважає, що накладений арешт на мотоцикл та свідоцтво не є дієвим заходом в даному кримінальному провадженні та необґрунтованим у зв`язку з наступним.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Склад кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

В свою чергу об`єктивна сторона використання полягає у наданні або пред`явленні підробленого документа для ознайомлення з його змістом співробітникам поліції.

В описовій частині зазначеної ухвали не встановлено чи було з моменту вилучення транспортного засобу та свідоцтва до розгляду клопотання в суді призначено та проведено судову експертизу, тобто при розгляді клопотання не отримано висновку експерта, який би підтвердив/ спростував даний факт.

Наразі минуло більше року з моменту вилучення транспортного засобу, ОСОБА_5 не пред`явлено підозру у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто статусу підозрюваного останній не набув, можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження не має.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, серед іншого у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Позбавлення права користування зазначеним транспортним засобом перешкоджає можливості ОСОБА_4 займатися благодійною діяльністю.

Слід відмітити, що останній впродовж літа 2022 року на даному мотоциклі разом із благодійною організацією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » привозив до військовослужбовців біологічно активні комплекси оздоровлення «Ендотерапію» для покращення здоров`я та сили солдатів.

На підтвердження одного із фактів передачі ендотерапії та участі ОСОБА_4 в благодійних справах є Акт № 18 приймання - передачі транспортного засобу та ендотерапій від 10 квітня 2023 року.

Наразі ОСОБА_6 має можливості знову закупити такі оздоровчі комплекси та розвести їх в Миколаївську та Херсонську область до військових, проте не має транспортного засобу.

ОСОБА_6 бажає займатись благодійною діяльності, самостійно їздити в наближенні місця ведення бойових дій з метою підтримки військових.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, приймаючи до уваги той факт, що нікому в даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, приходжу до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном не має, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам власника, оскільки на даний час відсутні обставини, які стали підставою для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України.

Аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду: Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, вислухавши захисника та заявника, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів, наданих в обґрунтування клопотання, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2022 року клопотання дізнавача задоволено та накладено арешт на майно.

Згідно зазначеної ухвали суду вищевказане майно, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для кримінального провадження.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС від 05.04.2024 року, мотоцикл марки «Ямаха», д.н.з. НОМЕР_1 з 09.02.2011 року належить ОСОБА_7 .

Як встановлено в судовому засіданні на теперішній час проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000322 від 01.07.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України.

Враховуючи, що у заявника відсутні правовстановлюючі документи на майно, у зв`язку з чим, потреба у застосуванні заходу забезпечення, у вигляді арешту майна, не відпала, та скасування арешту з майна, не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

02.05.2024