1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 334/6793/17 1-кп/335/191/2024
18 червня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілої ОСОБА_6 про відвід колегії суддів від розгляду кримінального провадження відносно
13 червня 2024 року потерпілою ОСОБА_6 було подано до суду заяву про відвід колегії суддів, яка здійснює розгляд кримінального провадження.
В обґрунтування заяви потерпіла ОСОБА_6 посилається на те, що вона має сумніви у неупередженості колегії суддів через тривалий розгляд справи та технічні збої у записах судових засідань.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала подану заяву про відвід колегії суддів та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у заяві.
Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав заяву потерпілої ОСОБА_6 ..
Прокурор заперечувала проти задоволення заяви потерпілої про відвід колегії суддів, оскільки заява не містить визначених законом підстав для відводу.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_11 просили суд відмовити у задоволенні заяви потерпілої про відвід колегії суддів, оскільки відсутні підстави вважати, що колегія суддів є упередженою.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з доводами заяви про відвід, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань кримінального судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у кримінальних провадженнях є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.
Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
Водночас заява ОСОБА_6 про відвід колегії суддів мотивована тривалим розглядом кримінального провадження, яке, на її думку, пов`язано із затягуванням колегією суддів розгляду кримінального провадження.
Суд вважає, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви ОСОБА_6 про відвід колегії суддів, суд доходить до висновку, що ОСОБА_6 не наведено фактів прояву колегією суддів поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного кримінального провадження, а заява містить лише необґрунтовані припущення потерпілої про існування відповідних обставин, не підтверджені належними і допустимими доказами.
Розглянувши заяву про відвід колегії суддів, заслухавши думки осіб, які беруть участь у проваджені, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу колегії суддів, зазначених в статті 75 КПК України, отже, заява про відвід колегії суддів Орджонікідззевського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_6 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 19 червня 2024 року.

Головучий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3