СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3557/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві, клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за№0001591 від 26.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,-

встановив:

Захисником підозрюваного ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_7 подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001591 від 26.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.04.2024 року, прожовжено ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на шістдесят днів з визначенням розміру застави у сумі 302 800 грн., яка 18.04.2024 року була внесена та ОСОБА_4 був звільнений з-під варти. Не погодовшись з рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою та 08.05.2024 року ухвалою Київського апеляційного суду було сксовано ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.04.2024 року, продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.06.2024 року та останнього взято під варту в залі суду. Захисник вважає, що на даному етапі досудового розслідування немає необхідності у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває майже дев"ять місяців, ризики, які стали підставою для застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшились, оскільки проведені всі процесуальні дії. Звільнившись після внесення за ОСОБА_4 застави, він протягом дії покладений на нього судом обов"язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, жодного разу їх не порушував, з"являвся без запізнень на всі виклики суду, слідчого та прокурора, повідомляв слідчого про місце свого перебування, в тому числі про зміну місця свого мешкання. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали клопотання з підстав наведених у ньому, та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби. Крім того, захисник просив врахувати, що підозрюваний не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, характеризується позитивно, громадянство інших держав, а також рідних та близьких друзів, які б мешкали за кордоном не має, дружина його не працює, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження та міцні соціальні зв"язки.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за№0001591 від 26.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду від 17.04.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком 60 днів, до 15.06.2024 року та визначено заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., та, у разі внесення застави, покладені обов"язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

08.05.2024 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, скасовано ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.04.2024 року, постановлено нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 задоволено частково, продовжено підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 15.06.2024 року та взято підозрюваного ОСОБА_4 під варту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання (зміну) запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України захисник звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 через те, що зменшились встановлені ризики.

Так, про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчиненого, свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя враховує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, в тому числі умислу, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, також слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду від 17.04.2024 року, було встановлено наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 ст. 177 КПК України.

Однак тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Також слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний перебуває під вартою з 22.01.2024 року, має постійне місце проживання, раніше не судимий, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.

На даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до статті 5 § 3 Конвенції кожному, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, …має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до встановленої практики Європейського Суду з прав людини, для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі «Нештак проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 2728 «Нечипорук і Йонкало проти України» (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196). Поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу Ladent v. Poland, заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)).

Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52). » (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена прокурором.

Згідно ч.5 ст.202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вище наведене, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та зможе запобігти зазначеним ризикам, а інші, більш м"які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , а тому клопотання обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу, - задовольнити частково.

Змінити продовжений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.04.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 15.06.2024 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- негайно прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора;

- утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Ухвала про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, та негайно доставити його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі порушення умов домашнього арешту до нього буде застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію даної ухвали негайно вручити захиснику, прокурору та підозрюваному.

Контроль за виконанням ухвали та обов`язків покласти на орган досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено14.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1