Справа № 752/6590/24
Провадження № 1-кс/752/2674/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м.Севастополя ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Саратов Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні за № 0000083 від 13.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000083 від 13.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України. Клопотання погодив прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 від 13.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації (далі по тексту рф) військовослужбовцями збройних сил рф у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто рф, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні та воєнізовані формування, метою яких є надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території м. Феодосія, ОСОБА_7 приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, будучи громадянином України, знаючи про початок діяльності не передбачених законами України воєнізованих та збройних формувань, діючи умисно, сприяючи армії рф в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, перебуваючи на посаді «атамана «Союза казаков Феодосийского региона», який входив до незаконного збройного формування (далі по тексту - НЗФ) «Самооборона Криму», де брав активну участь. Діяльність вказаного НЗФ жодним чином не врегульована законом. Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових рф було озброєно вогнепальною зброєю.

Так, у кожному структурному підрозділі не передбаченого законодавством збройного формування «Самооборона Криму» ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні силової підтримки військових армії рф, придушення організованого опору проукраїнські налаштованого населення на території міст Феодосія, м. Сімферополі, інших міст АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян. Вказані формування дислокувалось як в м. Феодосія так і в м. Сімферополь, інших містах АР Крим, та мало загальну координацію керівництва.

При цьому, незаконне збройне формування «Самооборона Криму» діяло у тісній співпраці з окупаційною владою російської федерації в Автономній Республіці Крим. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, захопленні державних підприємств, установ та організацій на території АР Крим, займалися протистоянням правоохоронним органам державної виконавчої влади України, забезпечували охорону проросійських масових заходів, що проводилися на території міста Феодосія та інших міст АР Крим з демонстрацією російської символіки.

Знаючи про початок діяльності не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_7 діючи умисно, сприяючи армії рф в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, усвідомлюючи незаконність створення вказаного формування, з метою участі у його діяльності, після співбесіди з «лідерами» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками учасника вказаного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету діяльності, виконуючи вказівки вищестоящих керівників окупаційної влади АР Крим, продовжував надавати допомогу військовим рф, які незаконно діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та активно приймав участь по виконанню завдань щодо охорони мітингів проросійських сил та захоплення адміністративних будівель та, безпосередньо, військової частини А АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_7 приблизно з лютого 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, спільно із іншими учасниками «Самооборони Криму», які мали на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, активно сприяв блокуванню державних органів України в АР Крим, військових частин, патрулювання громадських місць, чергування на блокпостах та перевірки особистих документів громадян.

Окрім цього, у березні 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 безпосередньо приймав участь у підготовці та проведенні так званого «референдуму» щодо приєднання території АР Крим до складу російської федерації, що виражалося у розгоні проукраїнських мітингів, затриманні їх учасників, а також погроз та застосуванні сили у разі створення перешкод щодо проведення так званого «референдуму».

Дії ОСОБА_7 носили тривалий характер у вказаний період часу та виразились в активній участі в діяльності незаконного збройного формування «Самооборона Криму». При цьому, ОСОБА_7 усвідомлював, що незаконне збройне формування «Самооборона Криму», учасником якого він є, діє на території України незаконно та що його учасники застосовують зброю та вчиняють опор представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, що призвело до окупації території півострова Крим.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_7 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Крыма» НОМЕР_1 та відзнакою «За доблесть и заслуги» III степени».

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_7 , діючи на виконаннязлочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам спецслужб іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, за вказівкою невстановлених осіб з числа керівництва військового командування зс рф та спеціальних служб рф, протягом тривалого часу продовжував здійснювати керівництво на посаді «атамана «Союза казаков Феодосийского региона» та приймати активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_7 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України, приблизно у лютому 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на посаді «атамана «Союза казаков Феодосийского региона», вступив до лав незаконного збройного формування «Самооборона Криму», де брав активну участь. При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

13.10.2023 слідчим у кримінальному провадженні за погодженням із прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто вручене не було, оскільки останній перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована російською федерацією, яка, відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», визнана державою-агресором.

На виконання вимог КПК України, відомості щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 розміщено у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» 14.10.2023 №207 ( НОМЕР_2 ) та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора 13.10.2023.

Крім того, ОСОБА_7 викликався на 18.10.2023, 19.10.2023, 20.10.2023, з метою вручення йому повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій за його участі, про що відомості було розміщено у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» 14.10.2023 №207 ( НОМЕР_2 ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 13.10.2023.

20.10.2023 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі інформація за останні 5 років щодо можливого перетину державного кордону та лінії розмежування з ТОТ АР Крим підозрюваним ОСОБА_7 відсутня. Окрім цього, за оперативною інформацією розшукуваний проживає у м. Феодосія.

Таким чином, вищевказані факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На обґрунтування необхідності обрання щодоОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив проти клопотання, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 від 13.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України.

13.10.2023 слідчим у кримінальному провадженні, за погодженням із прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі інформація за останні 5 років щодо можливого перетину державного кордону та лінії розмежування з ТОТ АР Крим підозрюваним ОСОБА_7 відсутня. Окрім цього, за оперативною інформацією розшукуваний проживає у м. Феодосія.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована російською федерацією, яка, відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», визнана державою-агресором.

З метою виконання вимог КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістки про виклик опубліковано на офіційному веб-сайті ГУНП в АР Крим та м. Севастополі від 13.10.2023.

20.10.2023 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Вбачається, що повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого органу на 18.10.2023, 19.10.2023, 20.10.2023, опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» 14.10.2023 №207 ( НОМЕР_2 ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 13.10.2023.

Разом з тим, 18.10.2023, 19.10.2023, 20.10.2023 підозрюваний ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

Вищезазначені факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_7 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, щоОСОБА_7 міг вчинити зазначені вище злочини.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_7 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема копіях: протоколів допиту свідків; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколів огляду; висновку судової портретної експертизи від 15.06.2023; інших матеріалів, долучених до клопотання.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дійОСОБА_7 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчиненняОСОБА_7 вищезазначених кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюванийОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких (ч.2 ст. 260, ч.2 ст. 110 КК України) та особливо тяжкого злочину (ч.1 ст. 111 КК України), за які законом передбачено покарання у вигляді реального позбавлення волі на значний строк.

Як встановлено вище, ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування, в зв`язку з чим постановою слідчого від 20.10.2023 останнього оголошено у розшук.

Матеріали клопотання переконливо вказують на наявність обставин, які свідчать про ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний,усвідомлюючи міру покарання, яка може бути призначена у разі визнання його винуватим, будучи не ізольованим від суспільства, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також прокурором обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини даного кримінального провадження, а також відомості про те, що підозрюваний перебував в лавах незаконного збройного формування, що підтримувалось російською федерацією, і на даний час переховується від органу досудового розслідування, останній в подальшому може бути задіяним у здійсненні збройної агресії відносно України. З огляду на зазначене, ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, та доведених стороною обвинувачення двох ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до статей 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, зважає на відомості про те, що ОСОБА_7 оголошений у розшук, та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на викладене клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 32, 110, 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 194, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Автономної Республіки Крим та м.Севастополя.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1