Справа №523/2164/24
Провадження №1-кс/523/1601/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за №0000059 від 11.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 302, ч.1,2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000059 від 11.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 302, ч. 1, 2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідування встановлено що, 10.01.2024 до відділу поліції № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області, про те, що на території Пересипського району функціонує місце розпусти, в якому жінки віком від 18 до 30 років надають послуги інтимного характеру за грошову винагороду.

Відповідно до повідомлення Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області було встановлено, що до обов`язків учасників групи входить підбір осіб для втягнення їх в зайняття проституції з метою експлуатації останніх в сфери інтимних послуг за грошову винагороду, організація порядку та правил поведінки безпосередньо в місці розпусти, облік прибутку отриманого внаслідок злочинних дій та розміщення рекламних оголошень щодо надання інтимних послуг за грошову винагороду.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження в порядку ст. 40 КПК України надано доручення УМП ГУНП в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, під час виконання вищевказаного доручення, надійшов рапорт ст. оперуповноваженого УМП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , що в ході супроводження матеріалів кримінального провадження було встановлено, що на території м. Одеси діє злочинна група, яка налагодила злочинну діяльність у сфері надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду та яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Адміністрацією місця розпусти здійснюється розміщення реклами про надання інтимних послуг у мережі Інтернет, використовуючи «рекламні» номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Так, 15.03.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 проведено санкціонований обшук за місцем функціонування місця розпусти за адресою: АДРЕСА_1 , в результі якого було встановлено, що створенням та утриманням місця розпусти займається ОСОБА_5 , окрім цього вчиняє дії по забезпеченню заняття проституцією жінок. Крім цього, в ході проведення вищевказаного обшуку було виявлено та вилучено мобільні телефони, грошові кошти здобуті злочинним шляхом та чорнові записи.

В ході проведених слідчих та розшукових дій, 15.03.2024 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, яке кваліфікується як сутенерство вчинене повторно.

Надалі, 16.03.2024 ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 302, ч. ч.1, 2 ст. 303 КК України, тобто у створенні та утримання місць розпусти та сутенерства вчинене повторно.

У подальшому слідчим у порядку ст. 40 КПК України надано доручення співробітникам УМП ГУНП в Одеській області на проведення огляду предметів та документів вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення інших осіб, які можуть бути причетними до створення та організації місця розпусти.

На виконання вищевказаного доручення надійшов рапорт ст. о/у в ОВС УМП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , відповідно до якого встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення також може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за її місцем мешканням за адресою: АДРЕСА_2 можуть знаходитися речові докази по кримінальному провадженню, які мають значення для подальшого розслідування даного кримінального провадження.

Так, 14.05.2024 на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2024 проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон марки «Самсунг» з s/n: НОМЕР_5 ;

- ноутбук марки «Lenovo» з s/n: PFOMY0AL MTM: 80T70039RA з зарядним пристроєм.

- суб боєприпасом 9 Н210 з маркуванням на корпусі 80 63 -88, споряджений підривачем 9 Э 246Нз тавруванням 9Э246М 70827-86.

Прокурор подав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд без його участі, вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного огляду майно є речовим доказом.

Метою арешту вказаного майна є збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого суд прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за №0000059 від 11.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 302, ч.1,2 ст. 303 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 14.05.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон марки «Самсунг» з s/n: НОМЕР_5 ;

- ноутбук марки «Lenovo» з s/n: PFOMY0AL MTM: 80T70039RA з зарядним пристроєм.

- суб боєприпасом 9 Н210 з маркуванням на корпусі 80 63 -88, споряджений підривачем 9 Э 246Н з тавруванням 9Э246М 70827-86.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1