Провадження №: 1-кп/752/1180/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0001852, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта загальна середня, неодружений, непрацевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що у період дії воєнного стан, що був введений в Україні 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ з подальшим продовження його строку, ОСОБА_7 вчинив кримінально-протиправне діяння проти власності за наступних обставин.

28.06.2023 близько 12-ї години ОСОБА_7 , реалізуючи наявних у нього злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер та наслідки, бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів і з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу - за допомогою ключа, відкрив вхідні двері до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши до квартири, виніс звідти заздалегідь заготовлені речі, які належать потерпілій ОСОБА_6 , а саме фарбу інтер`єрну "Luxens" 10 л, вартістю 1 143,33 грн, лінолеум "Евролюшин Тоскана 2/3 м" довжиною 3х2,8 м, розміром 8,4 кв м, вартістю 2 076,22 грн, лінолеум "Евролюшин Тоскана 2/3 м" довжиною 3х2,5 м, розміром 10,65 кв м, вартістю 2 263,36 грн, пральну машину "Indesit HW 4117", вартістю 4 924,75 грн, три кухонні стільці "Tulipan", загальною вартістю 1 946,70 грн, дзеркало "Nordbord" 72х162 см, вартістю 4 423,87 грн, кран-змішувач для душу "Ferro Vasto", вартістю 2 008,80 грн, алюмінієву драбину, висотою 160 см, вартістю 1 033,33 грн, монтажний бокс, вартістю 1 211,83 грн та покинув місце вчинення правопорушення, а описаними речима розпорядився на власний розсуд.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_7 свою вину у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину, опису майна, його вартості. Зокрема обвинувачений повідомив, що 28.06.2023 викрав з квартири потерпілої, де мав роботи для ОСОБА_6 ремонт, фарбу, лінолеум, пральну машинку, стільці, змішувач, дзеркало, стрємянку, коробку для інструментів. Виніс речі з квартири та продав їх за 2 500,00 грн. Вартість речей, що описана в обвинувальному акті визнає, шкоду потерпілій якнайшвидше компенсує.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, вартість викраденого майна не оспорює, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку.

При цьому ОСОБА_7 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 надала показання, за змістом яких ОСОБА_7 їй порадив сусід, як людину, яка може зробити ремонт. У квітні 2023 року вона з ним зустрілася та найняла для виконання ремонтних робіт у квартирі, в якій на той час не проживала, віддала ключі від неї. Дозволила проживати у цій квартирі та паралельно роботи ремонт, закупила і докупляла матеріали, які були потрібні, передавала йому предмети побути та одяг, деяке приладдя подарувала, давала гроші за роботу і щоб підтримати його матеріально. Контролювала його кожного тижня. Стала помічати, що будівельні матеріали нібито використовуються, проте результатів роботи не видно. У певний момент сказала ОСОБА_7 що через його незадовільну роботу вони будуть прощатися. Приїхавши до квартири, виявила, що замок у вхідних дверях зламаний. Коли потрапила до квартири, з`ясувалося, що зникли речі. Була дуже шокована таким вчинком і ставленням ОСОБА_7 , звернулася до поліції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілої про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства через застосування приписів ст. 75 КК України і наявність пом`якшуючої обставину - щирого каяття, відшкодування майнової шкоди, активне сприяння у розкритті злочину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягався, має загальну середню освіту і підробітки, проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу у місті Києві, на обліку лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває, характеризується добре.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, часу, місця, способу учинення, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, а також повне відшкодування майнової шкоди, заподіяної ним.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказані, судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства з огляду на щире каяття і прагнення до самовдосконалення і виправлення, наведені вище дані про його особу.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У межах кримінального провадження потерпіла заявила цивільний позов від 26.12.2023 про стягнення 21 032,19 грн майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що складається з вартості викраденого обвинуваченим у неї майна, а також про стягнення 20 000,00 грн моральної шкоди.

Обвинувачений заперечень проти цивільного позову не навів, зобов`язався компенсувати потерпілій її втрати та відшкодувати моральну шкоду у визначених судом розмірах.

Частиною 1 ст. 128 КПК України унормовано, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. До збитків, серед іншого, відносяться втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Нормами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Заслухавши пояснення сторін за цивільним позовом, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, покази у частині, що стосується цивільного позову, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог, а тому оскільки обвинувачений визнається винуватим у таємному викраденні майна потерпілої в умовах воєнного стану, визнає свою вину, вчинене ОСОБА_7 діяння об`єктивно завдало ОСОБА_6 майнових втрат, а також потягло за собою зміни у звичному способі її життя, викликало момент зневіри у людях, негативні емоції, нервове перевантаження, витрату часу на звернення до правоохоронних органів, на участь у процесуальних діях, що разом становило певні душевні страждання, зміну у звичайному життєвому розпорядку. А тому суд вбачає наявним склад цивільного правопорушення, а саме: протиправні дії ОСОБА_7 , їх шкідливий результат у вигляді майнових втрат і моральних страждань потерпілої, причинний зв`язок між протиправними діями і завданою шкодою майнового і немайнового характеру, а також вину обвинуваченого. У зв`язку з цим позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними.

28.02.2024 в судовому засіданні потерпіла повідомила, що обвинувачений передав їй грошові кошти в сумі 21 200,00 грн, чим компенсував заподіяну майнову шкоду, на підтвердження чого склала і передала для долучення до матеріалів кримінальної справи розписку від 28.02.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки обвинувачений сплатив потерпілій грошові кошти у сумі, що покриває заявлену до стягнення з його майнову шкоду, розмір якої відповідає обвинувальному акту, предмет спору у цій частині цивільного позову є відсутнім, а тому провадження в цій частині цивільного позову підлягає закриттю.

Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає стягненню за цивільним позовом, суд враховує ступінь впливу протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 на звичний спосіб життя потерпілої, її емоційні переживання та зазначає, що майновий вираз душевного болю не можливо достеменно виразити у грошових одиницях, а тому, опираючись на засади розумності і справедливості, суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов у цій частині в сумі 4 000,00 грн та зауважує, що відшкодування моральної шкоди має виконувати не каральну, а перш за все компенсаційну функцію.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у сумі 500,00 грн.

Наявність у кримінальному провадженні речових доказів для вирішення їх долі, не встановлена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи (у разі працевлаштування).

Провадження за цивільним позовом в частині стягнення майнової шкоди в сумі 21 032,19 грн закрити.

Цивільний позов в частині позовних вимог про стягнення моральної задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 4000 (чотири тисячі) грн моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь судового експерта ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № 3556 від 08.08.2023 у сумі 500 (п`ятсот) грн.

Боржником за цим вироком у частині цивільного позову є ОСОБА_7 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Стягувачем за цим вироком у частині цивільного позову є ОСОБА_6 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1