Справа № 581/22/24
Провадження № 1-кп/581/12/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000024 від 9 січня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у м. Харків, громадянин України, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше судимого

19 квітня 1990 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, згідно зі ст. 25 КК України (в редакції 1960 року) вважати засудженим умовно з обов`язковим залученням до праці, звільнений по відбуттю строку покарання 20 жовтня 1992 року з Жовтневської ВК Харківської області (№17);

1 квітня 1994 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 26 травня 1997 року з Темнівської ВК Харківської області (№100);

15 червня 1998 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 144 КК України (в редакції 1960 року) на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого за ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) 2 березня 2002 року із Жовтневської ВК Харківської області (№17) згідно з постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 1 березня 2001 року умовно-достроково (невідбутий строк 1 рік 6 місяців 26 днів);

6 лютого 2008 року Апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 11 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, 71 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного Суду України від 22 грудня 2009 року призначено покарання 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 26 січня 2016 року з Маневичської ВК Волинської області (№ 42) по відбуттю строку покарання;

5 квітня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 20 листопада 2018 року з зали суду по відбуттю строку покарання;

3 листопада 2022 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту,

20 червня 2023 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, вирок якого частково скасовано вироком Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, засуджено на 5 років 6 місяців позбавлення волі, із урахуванням ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом повного складання покарання з покаранням за попереднім вироком засуджено до 6 років позбавлення волі, зараховано повністю відбуте покарання за вироком від 3 листопада 2022 року;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності та проти особистих прав і свобод людини і громадянина на території Роменського району Сумської області за таких обставин.

Близько 16 год. 30 хв. 31 жовтня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , вирішив умисно, незаконно проникнути до володіння останнього, а саме до огородженого парканом подвір`я.

Близько 17 год 31 жовтня 2021 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власника - ОСОБА_5 , зайшов на територію подвір`я по АДРЕСА_2 , чим порушив право потерпілого на недоторканність житла та іншого володіння особи. Перебуваючи на території вказаного подвір`я, ОСОБА_4 залишив там два ритуальні вінки для поховання, після чого пішов з подвір`я.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи (подвір`я).

Також у невстановлений органом досудового розслідування дату та час ОСОБА_4 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою залякування потерпілого ОСОБА_5 , вирішили незаконно проникнути до володіння потерпілого, а саме до огородженого парканом подвір`я, та шляхом підпалу пошкодити автомобіль потерпілого, який знаходився за місцем проживання сім`ї ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на порушення права потерпілого на недоторканність житла та іншого володіння особи, а також на умисне пошкодження майна, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, близько 4 год. 9 січня 2022 року приїхали на автомобілі з м. Харків до селища Липова Долина Роменського району. Зупинивши автомобіль на вулиці Гоголя в селищі Липова Долина, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вийшли з салону автомобіля, взяли з собою заздалегідь заготовлену ємність з бензином, та пішли до двору ОСОБА_5 Підійшовши до хвіртки двору потерпілого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 рукою відсунув замикаючий пристрій хвіртки, відчинив її, та разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, проник до двору господарства за вказаною адресою.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, облили бензином з принесеної з собою ємкості поверхню перебуваючого у дворі господарства автомобіля марки Volvo моделі V50, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , та підпалили цей автомобіль, після чого залишили місце скоєння кримінального правопорушення. Вказаними діями потерпілому завдано майнової шкоди на суму 128127 грн

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи (подвір`я), та за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному ним кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що він мав з ОСОБА_7 (дочкою потерпілого), дружні відносини. Одного разу він їздив з нею у селище ОСОБА_8 , де живе її батько. Приблизно через місяць ОСОБА_9 звернулася до нього з проханням налякати її батька, приїхавши до нього додому та залишити у дворі два ритуальні вінки для поховання. 31 жовтня 2021 року він приїхав у селище ОСОБА_8 на світло-сірому автомобілі марки «БМВ» разом з водієм ОСОБА_10 , з яким його і познайомила ОСОБА_9 . Залишивши автомобіль неподалік, він без дозволу власника зайшов через хвіртку до подвір`я ОСОБА_5 та залишив там два ритуальні вінки для поховання.

Одного разу взимку ОСОБА_11 попросила його підпалити автомобіль батька та нашкодити у дворі. За вказані дії вона дала обвинуваченому 1500 доларів США. Першу частину грошей вона дала на дорогу. За ці кошти він купив бензин та частину заплатив своєму знайомому, який мав йому допомагати.

Близько 4 год ранку обвинувачений приїхав із своїм знайомим ОСОБА_12 до селища ОСОБА_8 . Вони пішли до подвір`я ОСОБА_5 , а водій, той що його і минулий раз привозив, залишився у автомобілі неподалік. Зайшовши у подвір`я потерпілого, він облив бензином дах та капот автомобіля, а ОСОБА_12 підпалив. Також він розбив вікно у нежитловому приміщенні та підпалив його. Після чого із будинку вийшов ОСОБА_5 та вони втекли, сіли у автомобіль та поїхали у м. Харків.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що 31 жовтня 2021 року він святкував з друзями день автомобіліста. Його син загнав автомобіль у двір і також поїхав з друзями. Коли приїздив ОСОБА_14 , то до нього телефонував сусід і він розмовляв із ОСОБА_15 , повідомивши останньому, що він буде вдома через три години. Після чого, йому відомо, що обвинувачений підійшов до автомобіля, витяг два ритуальні вінки для поховання та залишив їх у його подвір`ї.

Другий раз ОСОБА_14 приїздив 9 січня 2022 року близько 4 год, коли підпалював автомобіль. Але спочатку звуки від вогню та стуку він сприйняв за салюти, а потім зрозумівши, що горить автомобіль, спочатку вискочив його син та почав кричати, а потім він, взявши рушницю, вибіг на вулицю, але їх уже не було.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини провадження, а також зібрані у ньому докази, тому за відсутності заперечень інших учасників судового розгляду, з`ясувавши їх думку щодо розуміння змісту передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України процесуальної дії, та пересвідчившись у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши наслідки цих процесуальних дій, суд обмежив дослідження доказів у даному провадженні допитом обвинуваченого та потерпілого. Досліджено матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, а також дають змогу вирішити питання речових доказів та судових витрат.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставини, що обтяжує покарання, ступінь тяжкості вчинених злочинів, його відношення до скоєного, відомості про особу ОСОБА_4 , який будучи 1972 року народження, починаючи з 1990 року систематично вчиняє кримінальні правопорушення, є особою раніше неодноразово судимою за скоєння злочинів проти життя та здоров`я, проти власності, неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, та продовжив скоювати інкриміновані йому кримінальні правопорушення, що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення, не працює, не одружений, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та у виді позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням при визначенні остаточного покарання положень ч. 1 ст. 70 КК України - поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив 31 жовтня 2021 року та 9 січня 2022 року, тобто до постановлення вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2022 року та вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року (із урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року), тому, призначаючи остаточне покарання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 70 КК України застосовує спосіб часткового складання покарання за цим вироком з покараннями за попередніми вироками, при цьому відбуте за попередніми вироками покарання підлягає зарахуванню у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень.

Також вбачається, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року, частково скасованим вироком Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року, суд, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного складання покарання з покаранням за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2022 року у виді 6 місяців арешту, перерахувавши його у покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, призначив ОСОБА_4 остаточне покарання - 6 років позбавлення волі. При цьому зараховано відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, як повністю відбуте, покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2022 року у виді 6 місяців арешту.

Термін відбуття покарання суди обчислювали з моменту застосування ухвалою слідчого судді запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - із 17 червня 2022 року, та відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_4 було зараховано в строк відбування покарання за вказаним вироком і період попереднього ув`язнення із 3 червня 2019 року по 18 травня 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 у межах даного кримінального провадження не затримувався, заходи попереднього ув`язнення до нього не застосовувалися.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі,

за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначених попередніми вироками:

Октябрського районного суду м. Полтави від 3 листопада 2022 року;

Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2023 року (із урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року),

остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте за попередніми вироками.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком обраховувати з дати ухвалення судом вироку, а саме з 28 березня 2024 року.

Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу, зокрема:

три сім-карти: «Vodafone» - № НОМЕР_3 , «lifecell» - № НОМЕР_4 , «Київстар» - № НОМЕР_5 ; портативний Інтернет-модем «Verizon Jetpack» - повернути їх власнику ОСОБА_16 ;

флеш-накопичувач «Kingston» сірого кольору, об`ємом 16 Гб; флеш-накопичувач micro-sd марки «Team», об`ємом 2 Гб; сім-карта «lifecell»; тримач для сім-карти «Vodafone» з номером НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Nokia», IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім-картою «Vodafone» НОМЕР_9 та сім-картою «Київстар» - повернути їх власнику ОСОБА_4 ;

пластикову каністру з нафтопродуктами - знищити. .

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 33654 грн. 46 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1