Справа № 161/6517/24
Провадження № 1-кс/161/1883/24
У Х В А Л А

про арешт майна

м. Луцьк 04 квітня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 02.04.2024,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 02.04.2024 у період з 16.00 год. до 16.40 год. в м. Луцьку, по вул. Конякіна, а саме: автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивує тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001238 від 02.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Під час огляду місця події 02.04.2024 був вилучений вказаний автомобіль, який постановою слідчого від 02.04.2024 визнаний речовим доказом, оскільки він є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди.

Оскільки вказаний автомобіль, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування, забезпечення для проведення усіх необхідних експертиз та в зв`язку з тим, що він відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

В судове засідання прокурор, слідчий, власник майна або ж його представник не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, водночас, подали суду клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, слідчий та прокурор подане клопотання підтримують повністю, а власник майна та його представник щодо накладення арешту на автомобіль не заперечували, одночасно просили обрати такий спосіб арешту, який надав би можливість ним користуватись, оскільки слідчі дії з ним проведені, а він необхідний для потреб сім`ї, а тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, судове засідання проводиться за їх відсутності, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що автомобіль був вилучений під час проведення огляду місця події 02.04.2024, клопотання подано до суду 03.04.2024, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для арешту майна, а саме: автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , а тому, з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді речей, відповідає критеріям, визначеним ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, є доказом злочину, тому на вказане майно слід накласти арешт.

Обираючи спосіб арешту вищевказаного майна, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 п.5, 6 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною третьої цієї ж статті визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту, який не призведе до таких наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Зважаючи на те, що вищевказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, вони пенсіонери, використовують транспортний засіб для потреб сім`ї, власник зобов`язується протягом досудового розслідування не вносити змін у конструктивні елементи транспортного засобу, його вузли і агрегати, не здійснювати технічні переобладнання та надати його органу досудового розслідування на першу вимогу, а тому підстав для його подальшого утримання на майданчику тимчасового зберігання немає, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність заборони лише у розпорядженні майном, на яке накладено арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 02.04.2024 в ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Заборонити розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1