Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/88/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_11
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2024 по матеріалам кримінального провадження №0000202 від 07.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

інші учасники судового засідання:

прокурор - ОСОБА_6

захисник-адвокат - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваний - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2024 клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000202 від 07.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України задоволено частково, накладено арешт на двокімнату квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0026, що перебуває у володінні підозрюваного ОСОБА_9 .

Слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначене в клопотанні майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0026 та квартиру АДРЕСА_1 враховуючи п.3 ч.2 ст.170 КПК України, підлягає арешту, оскільки у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України, є розумні підстави вважати про можливість відчуження майна підозрюваним, тому і наявні підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки він забезпечить виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ модель 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області зазначив, що вказаний транспортний засіб було зареєстровано в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Кіровоградській області 22.01.2020 року за громадянином ОСОБА_9 , разом з тим, відповідно до вимог Сімейного законодавства вказаний транспортний засіб є спільним майном подружжя. В зв`язку з чим, суд прийшов до висновку за необхідне відмовити в частині задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки ВАЗ модель 2109.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу слідчого судді.

Прийняти нове рішення та задовольнити клопотання слідчого про арештна майно підозрюваного ОСОБА_9 , а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею: 49.9 м2, з яких: 31 м2 житлова площа, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 362580631 від 19.01.2024; автомобіль марки «ВАЗ» модель «2109», д.н.з. « НОМЕР_1 », що підтверджується інформацією РСЦ ГСІД МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) ТСЦ МВС 3542 за №31/11/3542-103 від 19.01.2024, та відомостями, що містяться в базі даних НАІС СДР МВС України; земельна ділянка, сільськогосподарського призначення кадастровий номер:02:000:0026 площею 10.4501 га, розташована на території Куколівської сільської ради, Олександрійського району, Кіровоградської області, вид угіддя - рілля, 1/2 частини якої на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_9 .

Обставини кримінального провадження вказують про наявність у підозрюваного можливості приховувати або відчужувати автомобіль, а також відчуувати квартиру та земельну ділянку, що перебувають у його власності з метою уникнення його конфіскації в подальшому.

Санкція статті за кримінальне правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, поряд з покаранням у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, передбачає конфіскацію майна.

На даний час, ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру, у зв`язку з чим йому доведено до відома, що саме інкримінується, що може бути застосовано до нього у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, що в свою чергу може спонукати підозрюваного приховувати, знищити, відчужити майно, що перебуває у його володінні, для унеможливлення подальшого його конфіскації, у випадку доведеності його вини.

Поряд з цим, з урахуванням обрання, відповідно ухвали слідчого судді від 18.01.2024, стосовно підозрюваного у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,не позбавляє можливості підозрюваного вчинити будь-які дії стосовно свого майна по приховуванню, відчуженню.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі не містять вказівки на порушення слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна норм кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Підстави зазначені прокурором в апеляційній скарзі не відповідають нормам кримінального процесуального законодавства в даному конкретному судовому розгляді про арешт майна.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 та в його інтересах захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді скасувати, доповнену апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки дана ухвала оскаржена стороною обвинуваченняфактично тільки в частині накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ» модель «2109», д.н.з. « НОМЕР_1 »,, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної прокурором.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності ст. 411 КПК України Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Прокурором не вірно обґрунтовано апеляційні твердження, що є підставою у відповідності до норм чинного законодавства для скасування ухвали про арешт майна.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які є важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що органом поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 07 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

17.01.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція частини 3 ст.368 КК України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_9 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкт, сформованої за індексним номером документа 362580631 від 19.01.2024: 1/2 частини земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0026, розміром 10,4501 га, належить ОСОБА_9 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом; крім того ОСОБА_9 належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

У власності підозрюваного ОСОБА_9 перебуває 1/2 частина земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0026 та двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що слідчим та прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0026 та квартиру АДРЕСА_1 , а також доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані вважати, що вказані речі, на які накладено арешт мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні необхідно забезпечити їх належне зберігання та неможливість розпорядження іншими особами вказаними речами.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що автомобіль марки ВАЗ модель 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області зазначає, було зареєстровано в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Кіровоградській області 22.01.2020 року за громадянином ОСОБА_9 , разом з тим, відповідно до вимог Сімейного законодавства вказаний транспортний засіб є спільним майном подружжя та не являється речовим доказом по кримінальному провадженні.

З урахуванням доведеності слідчим правової підстави арешту на зазначене вище майно, можливості використання їх як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов обгрунтованого та правильного висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту - без задоволення.

Керуючись ст. 173, 174, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2024, якою клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000202 від 07.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України задоволено частково, накладено арешт на двокімнату квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0026, що перебуває у володінні підозрюваного ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2