ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2651/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1223/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000298 від 21.02.2024 за частиною 4 статті 296 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Продовжено строк тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на шістдесят днів, а саме, до 14 червня 2024 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду захисник обвинувачених подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою їх фактичного місця проживання. В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би свідчив про переховування обвинувачених від суду та перешкоджання кримінальному провадженню. Судом не надано оцінки таким доказам на предмет їх допустимості та належності, що порушує права обвинувачених на справедливий суд. Враховуючи стан здоров`я обвинувачених, тримання під вартою погіршує їх стан. Суд першої інстанції ігнорує скарги щодо відсутності належних умов, який може забезпечити відповідний медичний заклад, щоб не погіршувався стан здоров`я ОСОБА_6 Обраний судом запобіжний захід, на думку захисника, повністю втратив свою необхідність.

Обвинувачені опору не чинили, надавали свідчення щодо підозри, є раніше не судимими особами, мають міцні соціальні зв`язки. Обвинувачені не мають контактів ні з ким, хто на думку сторони обвинувачення може бути свідком. ОСОБА_6 має інвалідність 2 групи, потребує постійного моніторингу здоров`я.

Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Належним чином повідомлені учасники провадження до суду апеляційної інстанції не прибули, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, що з урахуванням положень частини 4 статті 422-1 КПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, дані, що характеризують обвинувачених, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а обвинуваченим ОСОБА_6 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до обвинувачених на цій стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення та стадію судового провадження, враховуючи, що питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу вирішувалося в підготовчому судовому засіданні, у зв`язку із чим наявна реальна можливість вчинення обвинуваченими дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а обвинуваченим ОСОБА_6 ще додатково дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, можуть вдатися до відповідних дій.

Судом першої інстанції небезпідставно враховано, що потерпілі та свідок у кримінальному провадженні судом ще не допитані. Відповідно до вимог частини 1 статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, та зазначили, що мають побоювання за своє життя та здоров`я, оскільки від обвинувачених надходили погрози та вони проживають в одному під`їзді.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що стосовно ОСОБА_6 в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває обвинувальний акт за частиною 1 статті 263 КК України, що додатково вказує на наявність ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення. Наведені обставини свідчать про те, що встановлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати та їх наявність об`єктивно вбачається з огляду на обставини інкримінованого злочину, позицію потерпілих у даній справі та дані, що характеризують обвинувачених.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому навів в ухвалі обгрунтовані мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції, а посилання на стан здоров`я обвинувачених та наявність у ОСОБА_6 2 групи інвалідності, не є достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи, що суду апеляційної інстанції належних доказів, які б підтверджували неможливість утримання обвинувачених у слідчому ізоляторі за станом здоров`я, а також неможливість надання належної необхідної медичної допомоги, не надано.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що судом першої інстанції обгрунтовано на даному етапі провадження не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з огляду на положення пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування ухвали суду першої інстанції та застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: