КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 08 квітня 2024 року, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Львів, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має малолітню дитину 2021 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у тому АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 111 КК України, -

за участю: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , тривалістю 60 днів, тобто до 18 квітня 2024 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що первинну апеляційну скаргу 26 лютого 2024 року помилково направлено на невірну електронну адресу, повторно апеляційну скаргу направлено 01 березня 2024 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що 25 жовтня 2023 року ОСОБА_6 затримано повторно у Відділі забезпечення досудового слідства СБ України під час звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, при цьому відповідно до протоколу, підставою затримання зазначено п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, однак вказана підстава є формальною.

На думку захисника, слідчим не доведено, що станом на дату подання клопотання заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовували б тримання підозрюваного під вартою.

Зауважує, що підстави для оголошення підозрюваного у розшук, за наслідком чого його затримано в м. Івано-Франківську 21 жовтня 2023 року та в подальшому до нього застосовано запобіжний захід, створено стороною обвинувачення штучно.

Крім того, попереднє повідомлення про підозру здійснено неналежно, оскільки направлено слідчим на месенджер WhatsApp на телефон ОСОБА_6 , який останній раз був у мережі 03 серпня 2023 року, про що відомо органу досудового розслідування.

Також, згідно із матеріалами кримінального провадження, органом досудового розслідування вручено повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_9 , згідно підпису на корінці, повістку отримав ТВО начальника управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_14, однак дата отримання та відомості хто її вручив відсутні.

Вважає, що всі інші заявлені ризики є лише припущенням, які не підтверджується доказами.

Зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки не містить чіткого визначення часу вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_6 , а зібрані докази є неналежними, недопустимими та недостовірними.

Звертає увагу на те, що підставою подання клопотання є необхідність проведення слідчих дій, про що зазначалося і в минулому клопотанні, однак з того часу відповідні слідчі дії не проведено.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Відповідно, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Згідно з висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений у постанові від 02 березня 2018 року, процесуальний строк може бути поновлено за умови його пропуску з поважних причин, а поняття поважності причин пропуску строків є оціночним і його вирішення покладається на розсуд суду.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначав, що первинну апеляційну скаргу 26 лютого 2024 року помилково направлено на невірну електронну адресу, повторно апеляційну скаргу направлено 01 березня 2024 року. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 23 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000527, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 111 КК України.

23 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 10 736 000, 00 гривень.

26 жовтня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 листопада 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2024 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23 лютого 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою строк раніше застосованого запобіжного заходу ОСОБА_6 продовжено до 18 квітня 2024 року включно.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 111 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо нього обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність. Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного; знищити, спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , вік та стан його здоров`я, соціальні зв`язки, репутацію підозрюваного та його майновий стан.

При цьому, слідчим суддею відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, врахувано підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України у кримінальному провадженні та не визначено розмір застави.

Посилання захисника на необгрунтованність підозри, колегія суддів вважає непереконливими. При цьому, варто зазначити, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не враховано під час вирішення питання про застосування та продовження запобіжного заходу.

Даних, на які посилається в апеляційній скарзі захисник і які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою матеріали судового провадження не містять.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_12

Унікальний номер справи 761/5961/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11сс/824/2519/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК