справа № 631/268/24
провадження № 1-кп/631/91/24
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду та

продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

12 березня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Колегія суддів Нововодолазького районного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

а також

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_5 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/268/24 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2023 року під № 0001269 щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 146, пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2024 року керівник Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_9 в порядку, передбаченому статтями 283, 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2023 року під № 0001269, щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 146, пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та склад колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та відповідно до обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передано головуючому у справі.

Ухвалою колегії суддів Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 березня 2024 року призначено підготовче судове засідання по справі.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявила, що кримінальне провадження підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області, підстав закриття чи зупинення провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для його повернення немає. Оскільки, у справі маються всі необхідні для розгляду у судовому засіданні матеріали, вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи для розгляду у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_8 не заперечувала проти призначення справи для розгляду у судовому засіданні.

Окрім того, 12 березня 2024 року через канцелярію суду прокурор Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за вхідним № 1602/24-вх. надала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке стороною обвинувачення підтримано у підготовчому судовому засіданні.

В обгрунтування клопотання зазначено про продовження існування у провадженні ризиків, а саме:

- передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від суду на етапах судового розгляду. Зазначила, що військова агресія проти України є обставиною, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України: ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, оскільки даний ризик існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого, експерта та дослідження їх судом;

- передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на теперішній час жодних офіційних джерел існування не має, також не має стійких соціальних зв`язків, схильний до вчинення злочинів проти життя, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, зважаючи на вагомість наявних доказів у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та існування на даний час ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. Підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, відсутні.

Просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання надала копії витягу з ЄРДР, протоколу огляду трупа, висновоку експерта № 12-17/234-КРт/23, протоколу огляду місця події від 19 грудня 2023 року, протоколу допиту потерпілого, паспорту ОСОБА_6 , довідки про судимість, листа виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, листа КНП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3", ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підтримала думку ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення справи до судового розгляду, розглянувши клопотання з боку сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, дослідивши обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, колегія суддів дійшла наступного.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області.

Підстав для прийняття рішення за пунктами 1 4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, не має.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального законодавства України, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду, не встановлено. Обвинувальний акт в цілому відповідає статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, яка містить вичерпний перелік вимог, які до нього висуваються.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що на підставі обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні належить призначити судовий розгляд та з цією метою вирішити питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Колегією суддів також не встановлені обставини, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Відповідно до положень частини 2 статті 316 Кримінального процесуального кодексу України, судом визначено коло осіб з боку сторони обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кримінального процесуального кодексу України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кримінального процесуального кодексу України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України).

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню наведений у статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, при цьому, як указано у частині 3 наведеної норми, найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З положень статті 199 Кримінального процесуального кодексу України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою у тому числі ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України. Зазначений злочин, відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 146 Кримінального кодексу України. Зазначений злочин є нетяжким і передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років або позбавлення волі на той самий строк.

Ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який було продовжено ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

У ході вирішення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд доходить висновку, що доказів, наданих стороною обвинувачення на обгрунтування клопотання, достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до обвинувального акту та долучених до кримінального провадження матеріалів встановлено, що обвинувачений має прийнятну репутацію, на стаціонарном лікуванні в КНП ХОР "ОКПЛ" не перебував, непрацюючий, має постійне місце реєстрації та мешкання, раніше судимий: 17 грудня 2013 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн;

28 січня 2015 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

26 січня 2017 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 13. ч. 2 ст. 115. ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, 01 вересня 2022 року звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання.

Також судом встановлено, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, досі продовжують існувати.

На цей час останні є дійсними та не зменшились, та оцінюються як реальні в світлі: 1) обставин даного кримінального провадження та 2) особистості обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Окрім іншого, суворість передбаченого покарання також є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 липня 2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19 усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Реальним є ризик учинення іншого кримінального правопорушення оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, тимчасово непрацюючий, стійких соціальних зв`язків не має.

Слушними є і ризики впливу на потерпілу, свідків, оскільки потерпіла та свідки на даний час не допитані, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких останній обвинувачується, зможе здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо можливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, суд, з урахуванням даних, які характеризують обвинуваченого, тяжкості злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, стану здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження про неможливість перебування вказаної особи під вартою, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

З огляду на викладене, ураховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, справа знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, та які були встановлені судом.

Частиною 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України покладено на суд обов`язок, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В даному випадку, беручи до уваги, що ОСОБА_6 вчинено особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства колегія суддів не вбачає підстав аби визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись статтями статтями 131 132, 176 178, 182 184, 186, 193 194, 196, 197, 199, 205, 291, 314 316, 369 372, частиною 2 статті 392, частиною 1, 2 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 631/268/24 (провадження № 1-кп/631/91/24) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2023 року під № 0001269 щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 146, пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні на 19 березня 2024 року на 14 годину 00 хвилин в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Захисників України, будинок № 1.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, потерпілу, обвинуваченого та захисника.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 146, пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме, до 10 травня 2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме, Харківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, як і не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3