В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року смт.Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 року за № 0000028 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко, республіка Казахстан, особи без громадянства, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, наказом управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області №59 від 21.03.2024 року зборонено любительське рибальство з плавзасобів під час руху риби на період її нересту у всіх річках та їх кореневих водоймах (руслах річок з усіма діючими рукавами, затоками, затонами) в межах Дніпропетровської області з 01 квітня по 20 травня 2024 року.

Водночас, 15 квітня 2024 року у невстановленому місці та час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним промислом у період нересту риби, без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог ст. 52-1 ЗУ «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», в яких зазначено, що забороняється лов водних живих ресурсів з використанням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих та інших матеріалів усіх видів і найменувань, тобто не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом.

Цього ж дня, тобто 15 квітня 2024 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь підготувавшись, на плавзасобі у виді дерев`яного човна кустарного виробництва, перебуваючи на руслі АДРЕСА_1 поставив в річку заборонене знаряддя лову 9 рибальських сіток.

Після чого, ОСОБА_3 16 квітня 2024 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, діючи умисно, у період нересту риби, розуміючи протиправний характер своїх дій, за допомогою плавзасобу у виді дерев`яного човна кустарного виробництва та використовуючи заборонене знаряддя лову 9 рибальських сіток, а саме: 1 жилкова рибацька сітка довжиною 30 м висотою 1 м вічко 27 мм, 1 жилкова рибацька сітка довжиною 30 м висотою 1,5 м вічко 27 мм, 2 жилкові рибацькі сітки довжиною 40 м висотою 1,5 м вічко 60 мм, 2 жилкові рибацькі сітки довжиною 35 м висотою 1,5 м вічко 40 мм, 3 жилкові рибацькі сітки довжиною 40 м висотою 1,5 м вічко 40 мм, перебуваючи на руслі р. Самара р. Оріль поблизу вул. Набережної с. Ковпаківка Новомосковського району, здійснив незаконний вилов риби, а саме: карась «сріблястий» в кількості 65 екземплярів загальною вартістю 102765 гривень, карась «золотий» в кількості 2 екземпляри загальною вартістю 660 гривень, «тарань» плітка: в кількості 8 екземплярів загальною вартістю 12 572 гривень, окунь: в кількості 1 екземпляр вартістю 3 162 гривень, лящ в кількості 3 екземпляри загальною вартістю 4 947 гривень, в результаті чого, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 за №1209 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2012 № 1030 «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)» спричинив істотну шкоду рибним запасам України на загальну суму 124 046 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;

- письмова заява представника потерпілого Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Дніпропетровський рибоохоронний патруль ОСОБА_5 , щодозгоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобтоу незаконному зайнятті рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду,погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З заяви представника потерпілого Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Дніпропетровський рибоохоронний патруль ОСОБА_5 , вбачається, що представник потерпілого ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст.302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту доведена вина у скоєнні ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання, пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень (ст. 50 КК України).

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, групи інвалідності не має, має задовільну характеристику з місця проживання.

Як обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України у виді пробаційного нагляду.

Також суд, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України.

Суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, оскільки обвинувачений не працевлаштований та не отримує доходів.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на користь Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області у розмірі 124 046 грн., у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи цивільний позов, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

У статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» зазначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про тваринний світ» органи рибоохорони в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області, є територіальним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері рибного господарства до повноважень якого належить, зокрема, державний контроль у галузі охорони і використання рибальства.

Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади.

У відповідності до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Також, при вирішенні цивільного позову в цьому кримінальному провадженні, суд керується вимогами ст. ст. 127, 128, 129 КПК України, ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).

Як визначено положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками, серед іншого, є:втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а такождоходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що вина ОСОБА_3 у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, доведена органом досудового розслідування та не оспорюється учасниками судового провадження, а розмір матеріальної шкоди в сумі 124 046 грн. підтверджується належними та допустимими доказами, то цивільний позов Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих рибному господарству в розмірі 124 046 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводились судова економічна експертиза № СЕ-19/104-24/20307-ЕК від 20.05.2024 року вартістю 3 029 грн. 12 коп. та судова економічна експертиза № СЕ-19/104-24/20309-ЕК від 15.05.2024 року вартістю 3029 грн. 12 коп.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 6 058 грн. 24 коп. на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2024 року, у відповідності до ст.174 КПК України необхідно скасувати у зв`язку з тим, що потреба у цьому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України з урахуванням вимог ст. ст. 961, 962 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, зокрема, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,а так само передбаченого, зокрема ч. 1 ст. 249 КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 962 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Частиною 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються.

За приписами п. 12 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами. У разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, враховуючи, що водні живі біоресурси, а саме: виловлена риба - карась «сріблястий» 65 штук, карась «золотий» 2 штуки, плітка 8 штук, окунь 1 штука, лящ 3 штуки, є предметом кримінального правопорушення, то в даному випадку щодо зазначених біоресурсів (риби)необхідно застосувати спеціальну конфіскацію, та конфісковані водні біоресурси - безоплатно вилучити в дохід держави. Дев`ять рибальських ліскових сіток, дерев`яний човен кустарного виробництва, які є знаряддям незаконного промислу підлягають спеціальній конфіскації та знищенню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обиравсяі суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня постановлення засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судові витрати за проведення судової економічної експертизи № СЕ-19/104-24/20307-ЕК від 20.05.2024 року у розмірі 3 029 грн. 12 коп. та судової економічної експертизи № СЕ-19/104-24/20309-ЕК від 15.05.2024 року у розмірі 3029 грн. 12 коп., а всього у розмірі 6 058 грн. 24 коп.

Цивільний позов Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави в особі Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в особі Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області 124 046 (сто двадцять чотири тисячі сорок шість) гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у сфері охорони навколишнього природнього середовища (отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/ ТГ с. Личково/24062100, код отримувача ЄДРПОУ - 37988155, розрахунковийрахунок - UA0004559, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації бюджету - 24062100.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2024 року, скасувати.

Відповідно ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію і конфіскувати шляхом безоплатного вилучення в дохід держави живі водні біоресурси, а саме: карась «сріблястий» 65 штук, карась «золотий» 2 штуки, плітка 8 штук, окунь 1 штука, лящ 3 штуки.

Відповідно ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та знищити дев`ять рибальських ліскових сіток, дерев`яний човен кустарного виробництва.

Запобіжний захід не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1