Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4868/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000523 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Пржевальськ, Іссик- Кульської області, Киргизія, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судиму, -

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України на 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою до 13 лютого 2024 року.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу затримання - 23 червня 2023 року.

Арешт на майно: накладений ухвалою слідчого судді від 26.06.2023 року №1кс/279/997/23 на футболку, джинси та гумові капці - ухвалено скасувати.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 17632,12 (сімнадцять тисяч шістсот тридцять дві) гривні 12 копійок .

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційних скаргах не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 23 червня 2023 року близько 11 години 30 хвилин, у ОСОБА_6 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на заподіяння останньому смерті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 діючи умисно, на кухні вище вказаної квартири взяла в праву руку кухонний ніж, та скориставшись тим, що ОСОБА_9 спав на ліжку в спальній кімнаті квартири, підійшла до нього та умисно, зі значним прикладанням фізичної сили, ножем нанесла два удари в життєво-важливі органи ОСОБА_9 , а саме: грудної клітини з правого боку в результаті чого заподіяла ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: рани по правій половині грудної клітини та рани в проекції правого підребер`я (всього дві рани) проникаючих в праву плевральну порожнину із ушкодженням діафрагми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, але свій злочинний намір не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як ОСОБА_10 , який в цей час знаходився в квартирі ОСОБА_6 , викликав карету швидкої допомоги, яка доставила ОСОБА_9 до Коростенської центральної міської лікарні, де шляхом хірургічного втручання врятували його життя.

Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 , він не згоден з вироком вирок суду щодо ОСОБА_6 та просить його скасувати.

Зазначає, що не погоджується з покаранням призначеним ОСОБА_6 .

Вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України вчинене обвинуваченою під безпосереднім впливом фізичного та психологічного примусу з його боку, внаслідок якого ОСОБА_6 не могла керувати своїми діями.

Стверджує, що тривалий час знущався над ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати перекваліфікувати дії ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вважає, що суд помилково оцінив покази потерпілого та свідків обвинувачення, при цьому, надавши перевагу показам на слідчому експерименті в зрівнянні з показами, наданими у судовому засіданні.

Стверджує, що у обвинуваченої не було мотиву та умислу на вбивство ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився, був належним чином повідомлений (під розписку), клопотання про відкладення судового розгляду не заявляв, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачена ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину визнала частково, та пояснила, що з потерпілим ОСОБА_9 перебуває у фактично шлюбних стосунках впродовж понад вісім років. ОСОБА_9 постійно її ображає та б`є. В липні 2023 року до них прийшов ОСОБА_10 , вони всю ніч розпивали спиртне. ОСОБА_9 почав в черговий раз її ображати, вдарив в область нирок, бив по голові, пихнув її до стула де лежав ніж, вона його взяла і нанесла два удари лежачому ОСОБА_9 в область живота. Після того, як ОСОБА_10 припинив ці дії, вихвативши ножа, вона надавала тряпки і намагалась врятувати ОСОБА_9 . Вона мала можливість продовжувати наносити удари ОСОБА_9 , але цього не зробила бо не хотіла його вбивати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 вказав, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, коли спав то спросоння вдарив ОСОБА_6 , яка реагуючи на його дії, на столі схватила ножа та вдарила його два рази. Він відштовхнув її руку з ножем, потім ОСОБА_11 викликав швидку. Повідомляв, що раніше, за день до цих подій бив ОСОБА_6 . Претензій до ОСОБА_6 не має, просив її суворо не карати.

Однак, при проведенні слідчого експерименту 17.07.2023 р. потерпілий під відеозапис вказав, що між ними ніякої суперечки не було, ОСОБА_6 він ніяких тілесних ушкоджень не спричиняв. Він задрімав, потім відчув удар в тіло, всього було три удари ножем. ОСОБА_6 пішла на кухню, взяла ніж і нанесла три удари, після чого він схватив її за праву руку (в якій тримала ніж) та зупинив, а ОСОБА_10 вихватив ніж та викликав швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що розпивав спиртні напої в квартирі ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_9 і ОСОБА_6 лягли відпочивати на диван, там ще й знаходилась ОСОБА_12 . Між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, ОСОБА_13 спочатку вийшла в коридор, а потім нанесла два удари ножем ОСОБА_9 , де вона його взяла не бачив, ОСОБА_9 схватив за руку ОСОБА_6 , а він наказав ОСОБА_6 , яка була в коридорі дати рушники, якими накрили рани.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що він вживав спиртні напої в квартирі ОСОБА_6 .. Після чого задрімав, сидячи в кріслі, прокинувся, коли почув крик, після чого побачив як у ОСОБА_9 йшла кров, а ОСОБА_10 закривав рану тряпками.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона дійсно у вказаний день та час розпивала спиртні напої в квартирі ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_9 приліг на диван, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла словесна перепалка, після чого ОСОБА_6 пішла на кухню, взяла ніж і нанесла удари в область грудини чи живота ОСОБА_9 . ОСОБА_10 вихватив ножа і кричав, "що ти наробила", наказав ОСОБА_9 лежати, а ОСОБА_6 надати полотенця і прикрив рани, щоб не хлюпала кров та викликав швидку. По приїзду працівників поліції та швидкої допомоги їм стало відомо, що цих ударів було нанесено два.

Показання свідків, висловлені ними у судовому засіданні, є послідовними, переконливими, вони повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі, в тому числі повідомленою під час слідчого експерименту інформацією потерпілим ОСОБА_9 , висновками судово - медичних експертиз.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №180 від 23 червня 2023 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючих ножових поранень правої половини грудної клітки та правої підреберної ділянки з наявністю крововиливів у плевральну порожнину. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії гострих колюче-ріжучих предметів, можливо при обставинах та в термін вказаних в постанові, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

За висновком експерта №204 встановлено, що згідно даних огляду ОСОБА_9 та даних медичної картки стаціонарного хворого №7609/766, на тілі ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани по правій половині грудної клітини та рани в проекції правого підребер`я, проникаючих в праву плевральну порожнину із ушкодженням діафрагми. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії гострих колюче-ріжучих предметів, можливо від дії ножа при обставинах та в термін, вказаних в постанові, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 23.06.2023 р. внаслідок ударів нанесених кухонним ножем. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин на які вказує ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при проведенні з ними слідчого експерименту.

Висновком експерта №182 від 24.06.2023 підтверджено, що на тілі ОСОБА_6 виявлено синець в центральній лобній ділянці блідо-фіолетового кольору, які утворились в термін до 3 діб від моменту огляду обстежуваної. Синець на молочній залозі, рана на стегні, які утворилися в термін він 1 тижня до 1 місяця від моменту огляду обстежуваної. (час обстеження 23.06.2023 р. 16.20)

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-23/37724-БД від 01.08.2023 встановлено, що у результаті проведеного дослідження встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . У змиві з леза та руків`я ножа вилученого під час огляду місця події встановлено їх генетичні ознаки. Вони збігаються між собою та з генетичними ознаками крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 .

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Сукупність цих доказів, які узгоджуються між собою підтверджує правильність висновків суді першої інстанції.

Твердження сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.121 КК України є помилковими, оскільки доводи захисту про те, що обвинувачена не намагалася позбавити життя потерпілого, нанесла удари ножем не в місця розташування життєво важливих органів у відповідь на неправомірну поведінку обвинуваченого та мала можливість довести свій намір на вбивство до кінця, коли б цього бажала, спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Так, у правових висновках викладених у постанові Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 р. №2 зазначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі

заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть

потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується

необережністю.

Суд першої інстанції врахувавши обставини за яких було спричинено тілесні ушкодження потерпілому, а саме в момент, коли той спав та жодних протиправних дій по відношенню до обвинуваченої не вчиняв, а обвинувачена перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пішла у іншу кімнату де взяла ніж та завдала ним удари потерпілому в праву половину грудної клітини та праве підребер`я, проникаючих в праву плевральну порожнину із ушкодженням діафрагми, припинила свої дії не самостійно, а вони були припинені потерпілим, який схватив її за руку та дій свідка ОСОБА_10 , який забрав ніж, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що настання смерті ОСОБА_9 охоплювалося умислом обвинуваченої ОСОБА_6 , а свій злочинний намір вона не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, зупинення її дій та наданням вчасної медичної допомоги.

Доводи захисту про неправомірні дії потерпілого, які передували спричиненню тілесних ушкоджень та відповідні показання потерпілого ОСОБА_9 у суді першої інстанції на переконання колегії суддів є способом захисту обвинуваченої з метою применшити свою вину та намаганням потерпілого допомогти своїй дружині уникнути суворого покарання, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та обставинам, які відобразив Прус під час проведення слідчого експерименту, даним висновку СМЕ №182 про те, що виявлені у обвинуваченої тілесні ушкодження настали за декілька днів та тижнів до події злочину.

Зазначені докази спростовують доводи захисника про відсутність у обвинуваченої ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_9 та вказують, що ОСОБА_6 діючи з прямим умислом здійснила закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , оскільки усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Пояснення обвинуваченої та потерпілого про те, що ОСОБА_9 постійно знущався над нею апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони є голослівними, не підтверджені матеріали справи, від ОСОБА_6 жодних звернень до правоохоронних органів не було, а свідки вказували, що обвинувачена та потерпілий постійно б`ються та сваряться, що свідчить, що така поведінка у їх сім`ї була взаємною та звичною. Крім того, вказані обставини не спростовують правильність встановлених судом обставини кримінального провадження, а навпаки вказують про наявність у обвинуваченої мотиву на вчинення злочину.

Апеляційний суд не вбачає очевидних невідповідностей та суперечностей у висновках суду, щодо надання оцінки показанням свідків, потерпілого, які б спростовували висновки суду щодо встановлених обставин. Суд навів показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілого Пруса, а також і обвинуваченої та виклав їх у вироку, в тій послідовності як він їх особисто сприймав з врахуванням неодноразових, аналогічних запитань сторін цим особам та суперечливих відповідей, зроблених зауважень захиснику через навідні запитання та надання відповідей на свої ж запитання. При цьому, слід враховувати, що усі свідки, обвинувачена та потерпілий були в стані сильного алкогольного сп`яніння, певні обставини забули, чи не бачили, на деякі питання давали спочатку ствердні відповіді, які потім заперечували та знову визнавали.

Надаючи оцінку усім доказам суд виходив зі своїх внутрішніх переконань, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийнятті відповідного рішення.

На думку колегії суддів вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази обвинувачення та ретельно обґрунтував свої висновки у вироку з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотримання положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме часткове визнання вини, вік обвинуваченої, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, особу обвинуваченої, яка з місця проживання характеризується посередньо, є особою працездатного віку, на спеціалізованих обліках не перебуває.

Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі задоволенню не підлягають, оскільки судом призначено обвинуваченій покарання наближене до мінімальної санкції ч.1 ст. 115 КК України, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та за своїм видом, розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченій покарання в апеляційних скаргах не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: