Провадження № 1-кп/554/382/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» березня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000540 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави, на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.01.2009 року, приблизно о 02:50 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Mersedes E-320, номерний знак « НОМЕР_1 », рухався по вулиці Салтівське Шосе, зі сторони вулиці Ахієзерів (колишня назва вулиця Халтуріна), у напрямку вулиці Академіка Павлова, що у місті Харкові. Під час руху по вказаній вулиці, в районі в`їзду на територію КЗР ЧПС «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», ОСОБА_3 проявив неуважність при зміні напрямку свого руху, та, не переконавшись в безпеці маневру, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ НОМЕР_2 , номерний знак « НОМЕР_3 », який рухався під керуванням водія ОСОБА_6 у зустрічному напрямку, тим самим ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 6), 10.1 ПДР України.

Згідно висновків судових автотехнічних експертиз №21 від 15.01.2009, та №781 від 27.08.2009, в даній дорожній ситуації водій автомобіля Mersedes E-320, номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, невиконання яких з боку останнього, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події.

Технічна можливість запобігання даної дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля Mersedes E-320, номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_3 визначалась виконанням вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля ВАЗ 21081, номерний знак « НОМЕР_3 », ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №3/67-с від 12.01.2009, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, живота та кінцівок, а саме:

-голови: множинні забійні рани та садна на обличчі, крововилив в м`які покриви лобної області зліва, крововиливи під м`які мозкові оболонки в лобних долях, частково правих тім`яної і скроневої долей, косо-поперековий перелом нижньої щелепи зліва з травматичною екстракцією двох зубів;

-грудної клітки: крововилив в проекції тіла грудини, локальні переломи 3,7-го правих та 5-9-го лівих ребер по серединно-ключичним лініям без пошкодження пристінкової плеври, майже повний поперековий розрив аорти з масивним крововиливом у плевральні порожнини, розлиті крововиливи у прикореневій зоні легень;

-живота: садно в колі пупкового кільця, два надриви селезінки, надрив капсули правої частки печінки з крововиливом у черевну порожнину;

-кінцівок: подвійний закритий перелом лівої плечової кістки у верхній і середній третинах, відкритий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині, забійно-рвана рана на передній поверхні правої гомілки, множинні садна на тильних поверхнях обох кистей, передній поверхні лівої гомілки.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 загинув. Смерть ОСОБА_6 обумовлена зазначеною травмою грудної клітки, що супроводжувалася розривом аорти з розвитком гострої масивної крововтрати.

Крім того, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ 21081, номерний знак « НОМЕР_3 », ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2/66-с від 12.01.2009, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, живота та кінцівок, а саме:

-голови: забійна рана та садна на обличчі, крововилив під м`які мозкові оболонки в області основи мозку, крововилив у стовбур мозку, лінійний перелом кісток основи черепа;

-грудної клітки: локальні переломи 3-9-го правих, і 6-10-го лівих ребер за серединно-ключичними лініям без пошкодження пристінкової плеври, 2-4 лівих ребер по біляхребцевій лінії, розрив білясерцевої сумки, крововилив в області верхівки серця, практично майже повний поперечний розрив аорти з масивним крововиливом у плевральні порожнини, розлиті крововиливи в прикореневій зоні легень;

-живота: надриви селезінки, капсули печінки з крововиливом у черевну порожнину, кровопідтічність приниркової клітковини лівої нирки;

-кінцівок: множинні садна на тильній поверхні лівої кисті, V-подібне садно в проекції лівого ліктьового суглоба, синець на тильній поверхні 1-3-х пальців лівої кисті, оскольчастий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині, правої стегнової кістки у нижній третині, забійно-рвана рана на передній поверхні лівої гомілки і внутрішньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, рана на передній поверхні лівого стегна.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 загинув. Смерть ОСОБА_7 обумовлена зазначеною травмою грудної клітки, що супроводжувалася розривом аорти з розвитком гострої масивної крововтрати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000540 від 04 грудня 2012 року відносно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений просив задовольнити раніше подане клопотання.

Захисник обвинуваченого також підтримав заявлене обвинуваченим клопотання та просив задовольнити його.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Від них в матеріалах кримінального провадження маються заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі та заяви про те, що обвинувачений відшкодував їм шкоду завдану кримінальним правопорушенням, в повному обсязі, в зв`язку з чим, вони не мають претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого.

Суд зазначає, що для застосування ст. 49 КК України характерно з?ясування думки потерпілої особи щодо застосування звільнення від кримінальної відповідальності, проте у матеріально-правовому аспекті зміст думки значення не має, а у процесуально-правовому аспекті юридичне значення має лише факт її з?ясування безвідносно змісту в силу імперативного характеру підстави звільнення від кримінальної відповідальності. Вказаний обов?язок судом було виконано та всі необхідні дії для з?ясування домок потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були виконані, а враховуючи розумність строків розгляду кримінального провадження, необхідність невідкладного розгляду такого клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України) та право потерпілих приймати участь в судових засіданнях, а не їхній обов?язок, суд вважає можливим розглянути відповідне клопотання без участі потерпілих на підставі поданої ними заяв.

В судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Суд, дослідивши раніше подане обвинуваченим клопотання, вислухавши думку обвинуваченого, його захисника та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, яке вчинив 12 січня 2009 року.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч.3 ст. 286 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009), з урахуванням вимог ч.4 ст. 12 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009) вказаний злочин, по ступеню тяжкості, належав до тяжких злочинів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Враховуючи санкцію ч.3 ст. 286 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року), з урахуванням вимог ч.5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення, залежно від ступеня тяжкості, належить до тяжких злочинів.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, оскільки КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року) ані скасовує злочинність вчиненого злочину, ані пом`якшує кримінальну відповідальність чи іншим чином ніяк не поліпшує становище обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність застосування правових норм, в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009, як передбачено ч. 2 ст. 4 КК України.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009) вбачається, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009) можна дійти висновку, що ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України (в редакції Закону України 2341-III від 01.01.2009) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

05 жовтня 2009 року старшим слідчим Відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 в порядку ст.132 КПК України 1960 року ОСОБА_3 притягнуто як обвинуваченого в кримінальній справі та цього ж дня зупинено досудове розаслідування у зв`язку з оголошенням в розшук обвинуваченого. 3 19 вересня 2011 року ОСОБА_3 перебував у міжнародному розшуку каналами МОКП Інтерпол. 25 вересня 2019 року ОСОБА_3 було затримано на території Чеської Республіки та розпочато відповідне екстрадиційне провадження, в рамках якого компетентними органами Чеської Республіки прийнято рішення про видачу ОСОБА_3 правоохоронним органам України для притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Таким чином, з 05 жовтня 2009 року по 25 вересня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 ухилявся від досудового розслідування та суду.

Таким чином, строк давності за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню, а саме за ч.3 ст. 286 КК України зупинявся на строк з 05.10.2009 року по 25.09.2019 року на час перебування обвинуваченого в розшуку, проте на момент розгляду клопотання обвинуваченого в суді, а саме 20.03.2024 року, минув загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що становить 15 років з дня вчинення кримінального правопорушення, як передбачено в ч. 2 ст. 49 КК України.

Даних про те, що ОСОБА_3 до закінчення, зазначених у ч.ч. 1, 2 ст. 49 КК України, строків, вчинив нове кримінальне правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором на час розгляду клопотання не надано, а отже строк давності не переривався, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання обвинуваченого, думку захисника обвинуваченого та згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Оскільки, чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів (ч. 2 ст.124 КПК України), а в даному випадку кримінальне провадження закривається, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, понесені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 318, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.2 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до ч.2 ст. 49 КК України.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1