ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/370/24 Справа № 711/1032/24 Категорія: ст. 537,539 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2024, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про оскарження бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 та про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року і залучення його до захисту державного суверенітету,

в с т а н о в и л а :

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про визнання правової бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та залучення його до захисту державного суверенітету.

Свою заяву ОСОБА_7 мотивував тим, що 25.12.2023 ним було подано заяву до адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» про його залучення до захисту державного суверенітету та цілісності держави Україна під час воєнного стану та військової агресії російської федерації. 29.12.2023 за № 6/6230/81 йому надано відповідь в межах якої адміністрацією СІЗО повідомлено, що згідно ст. 152 КВК України є вичерпний перелік підстав для звільнення від відбування покарання, а саме: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом. Тобто його звільнення від подальшого відбування покарання можливе лише при наявності підстав, визначених ст.152 КВК України. Адміністрація ДУ "Черкаського слідчого ізолятора" за зверненням від 25.12.2023 року повинна була діяти в межах повноважень та вжити наступних заходів: розглянути звернення засудженого; надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк; вжити належних заходів для забезпечення прав засудженого; провести консультацію з відповідними органами державної влади; діючи в рамках відповідного законодавчого процесу на підставі, що засуджений виразив бажання бути залученим до захисту державного суверенітету під час воєнного стану та активної стадії військової агресії, звернутися до суду, як компетентного органу, що має право прийняти кінцеве рішення про звільнення від відбуття покарання та залучення засудженого до виконання конституційного обов`язку у захисті вітчизни на основі конкретних обставин кожного випадку.

Проте, зазначених дій за зверненням від 25.12.2023 р. вчинено не було. Вважає, що дії СІЗО становлять правову бездіяльність, яка дискримінує його як громадянина України на підставі його соціального статусу особи засудженого, а також порушує його конституційні права, свободи та конституційний обов`язок відповідно до ст. 65 Конституції України захищати Вітчизну від військової агресії російської федерації, під час оголошеного в державі воєнного стану. Тому просить звільнити його від подальшого покарання або відстрочити виконання вироку з метою його залучення до виконання конституційного обов`язку в захисті державного суверенітету України під час воєнного стану та військової агресії російської федерації.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2024 в задоволенні вказаної заяви засудженого ОСОБА_7 відмовлено, оскільки чинним законодавством України не передбачено направлення довічно засудженої особи для виконання захисту державного суверенітету України та її мобілізації на час воєнного стану, а відмова не є порушенням конституційних прав і свобод людини та громадянина.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що при розгляді його заяви суд першої інстанції викривив поставлене перед судом питання, чим змінив фактичні дані самого звернення, оскільки він не ставив перед адміністрацією ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» питань про його звільнення, а просив розглянути можливість його залучення до захисту державного суверенітету України, виходячи з правових вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Заслухавши доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Натомість доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є такими, що не спростовують висновків суду.

В апеляційній скарзі засуджений вказує на те, що при розгляді його заяви суд першої інстанції викривив поставлене перед судом питання, чим змінив фактичні дані самого звернення, оскільки він не ставив перед адміністрацією ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» питань про його звільнення, а просив розглянути можливість його залучення до захисту державного суверенітету України, виходячи з правових вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 за п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок суду без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 вказані вирок та ухвалу залишено без змін.

Відповідно до п.6 пп 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які в тому числі були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

Згідно абзацу 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках. До таких осіб, як правило, відносяться , зокрема ті хто був виключений з військового обліку.

Отже, якщо особа відбуває покарання чи має судимість за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, то вона підлягаєте виключенню з військового обліку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається, крім іншого, вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 3 Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Тобто чинним законодавством України не передбачено направлення довічно засудженої особи для виконання захисту державного суверенітету України та її мобілізації на час воєнного стану, а відмова не є порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

На даний час відсутній законодавчо визначений механізм звільнення судом засуджених для надання їм можливості участі в бойових діях щодо захисту України під час воєнного стану.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 412 КПК України, для скасування ухвали суду і призначення нового розгляду в суду першої інстанції, таких підстав не наведено засудженим ОСОБА_7 і в апеляційній скарзі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та мотивованою, а підстави для її скасування, як про це просить засуджений в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2024, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про оскарження бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 та про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року і залучення його до захисту державного суверенітету, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді