Справа № 308/5308/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463 від 02.02.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата (призваного по мобілізації), зареєстрованого та фактично проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

З поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що слідчими СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 12 березня 2023 року по 23 січня 2024 року ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає, за адресою АДРЕСА_1 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

Зокрема, 12.03.2023 близько 21 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, що проявилось у погрожуванні останній, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості.

17.09.2023 близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, яке проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості.

29.10.2023 о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , порушуючи вимоги термінового заборонного припису серії НОМЕР_2 , а саме заборону в будь-який спосіб контактувати з потерпілою, знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, яке проявилось у погрожуванні фізичною розправою, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості.

За вищеописаними фактами, які мали місце 12.03.2023, 17.09.2023, та 29.10.2023 постановами суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області солдата ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

У свою чергу 02 січня 2024 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй матері ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно потерпілої, дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи.

Він же, ОСОБА_4 , 23 січня 2024 року приблизно о 03 год. 00 хв. знаходячись за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй матері ОСОБА_8 на грунті неприязних відносин, вчинив відносно потерпілої, дії психологічного та фізичного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, а також, наніс останній один удар правою рукою стиснутою у кулак в область грудей потерпілої ОСОБА_8 , не завдавши тілесних ушкоджень, чим спричинив останній психологічне та фізичне насильство.

Вказаними діями психологічного характеру, ОСОБА_4 заподіяв своїй матері ОСОБА_8 , систематичні психологічні страждання у вигляді негативних змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, що викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості, а також що призвело до погіршення самопочуття останньої, та загальної якості життя.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного, та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних, та фізіологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

19 березня 2024 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Клопотання мотивоване тим, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, запобігання виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування; підозрюваний, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які є єдиними очевидцями події, а також шляхом умовлянь, залякувань, погроз, не виключаючи підкупу останніх, з метою відмови їх від показань, зміни показань, так як останні проживають з підозрюваним в одному будинку і є його сім`єю; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити та продовжити однорідне кримінальне правопорушення в якому підозрюється, зокрема умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері, що призвело до фізичних або психологічних страждань, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи; переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин орган досудового розслідування звернувся із даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення поданого клопотання. Вказав, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст.. 126-1 КК України. З змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_4 тричі, притягався до адміністративної відповідальності за ч.ч.1.2 ст.173-2 КУпАП, а саме за фактами, які мали місце 12.03.2023, 17.09.2023 та 29.10.2023. Зазначає, що резолютивні частини постанов Ужгородського міськрайонного суду є однаковими та такими, що повторюються та викладені наступним чином - вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, яке проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Разом з тим, сторона обвинувачення також зазначає два окремі епізоди домашнього насильства, які мали місце 02.01.2024 та 23.01.2024 за які підозрюваний не був притягнутий до адміністративної відповідальності і які самостійно утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вважає, що думка прокурора є помилковою та зовсім не розкрита ні в клопотанні про обрання запобіжного заходу, ні в ході судового засідання по розгляду такого. Так, зазначає, що відсутній третій окремий епізод правопорушення, який утворював би обов`язково ознаку складу злочину - систематичність; не аргументовано ступінь тяжкості та розмір наслідків кримінального правопорушення. Не зазначено в чому їх відмінність від наслідків, встановлених постановами Ужгородського міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Натомість в клопотанні лише зазначається їх назва та види таких, причому вони слово в слово збігаються з такими ж, зазначеними в резолютивних частинах постанов Ужгородського міськрайонного суду. Додав, що сторона обвинувачення обираючи необхідну систему форм насильства, передбачених диспозицією ст. 126-1 КК України, для обґрунтування наявності в підозрюваного складу кримінального правопорушення обрала варіативну систему, що полягає у поєднанні як фізичного, так і психологічного насильства щодо потерпілої. Зокрема, в епізоді за 23.01.2023 зазначається, що ОСОБА_4 наніс один удар правою рукою стиснутою у кулак в область грудей потерпілої ОСОБА_8 , не завдавши тілесних ушкоджень, чим спричинив останній фізичне насильство, але доказова база відсутня повністю, не доведена ні в ході судового засідання, ні матеріалами справи, що досліджувались в ході судового засідання ні письмовими доказами, долученими як додатки до клопотання.

Також вказує, що всупереч ч.1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення не зазначено необхідність взагалі застосовувати будь-який запобіжний захід. А умова довести та обґрунтувати суду неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні є обов`язком сторони обвинувачення. На думку захисника, оскільки особисте зобов`язання є найм`якішим запобіжним заходом, прокурор повинен був довести суду чому неможливо обійтись без запобіжних заходів взагалі. Таким чином сторона захисту вважає, що підозра є абсолютно не обґрунтованою.

Крім того, сторона обвинувачення некоректно, процесуально неправильно виклала своє прохання суду про застосування до ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Вказав, що обов`язок прибувати до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, який знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а, за першою вимогою слідчого відсутній в ч.5 ст.194 КПК України. Натомість передбачений п.1 ч.5 ст. 194 КПК України обов`язок прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю. Обов`язок повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання передбачений п.3 ч.5 ст. 194 КПК України але без умови - залежно від стадії кримінального провадження. Однак, з точки зору захисту, на виконання вимог ч.2 ст. 196 КПК України обов`язок має бути чітко сформований та конкретизований. Зазначив, що обов`язки утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 або будь-якою іншою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватись з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею чи судом та відвідувати місця проживання потерпілої ОСОБА_8 , та місце її роботи або інші місця, визначені слідчим суддею або судом, не може бути застосований, оскільки як встановлено матеріалами справи та показами підозрюваного він проживає та прописаний постійно та разом з потерпілою за адресою АДРЕСА_1 . Можливості переїхати, орендувати інше житлове приміщення в обох сторін відсутнє. Сторони пов`язані спільним побутом, разом проводять час під час відпочинку, разом харчуються, разом планують сімейний бюджет і т.д.

Також просив звернути увагу на те, що не дивлячись на наявність декількох постанов Ужгородського міськрайонного суду про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 ні суд, ні правоохоронні органи не вирішували питання або не ініціювали таке в порядку стаття 39-1 КК України (Направлення на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі). Сторона обвинувачення з незрозумілих мені причин вказала в своєму клопотанні будь що, навіть те, що абсолютно не відноситься до розгляду питання в частині обрання запобіжного заходу у вигляду особистого зобов`язання, однак не вказала про положення ч.6 ст. 194 КПК України.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Вивчивши подане клопотання та докази, якими обґрунтовуються клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України.

19 березня 2024 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Відповідно до положень ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

В той же час, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Беручи до уваги все вищенаведене, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України врахувавши тяжкість покарання, особу підозрюваного, відсутність у ОСОБА_4 джерела постійного доходу, схильність до насильства, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру, встановлені ризики, а також в і інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, та те, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, що передбачений КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 184, 176-179, 184, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, який знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10 «А», за першою вимогою слідчого;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 ;

- не відвідувати місце проживання потерпілої ОСОБА_8 та місце її роботи.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного - до 17 травня 2024 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 1 квітня 2024 року о 08 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1