Справа № 947/8524/24
Провадження № 1-кс/947/3428/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000333 від 10.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000333 від 10.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, а саме на предмет зовні схожий на холодну зброю (ніж), який 10.03.3024 року добровільно було видано працівникам поліції гр. ОСОБА_5 .

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказав, що 10.03.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вилученого предмету зовні схожого на холодну зброю (ніж) речовим доказом та направлено на експертне дослідження. Зазначає, що з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява, в якій останній просив розгляд клопотання провести за його відсутності, у зв`язку з проведенням невідкладних слідчих дій.

У зв`язку з тим, на даний час встановити власника/користувача вилученого майна та їх контакти не надалось за можливе, осільки при вилучені майна ОСОБА_5 повідомив, що ніж йому не належить, а належить його другу, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду клопотання у їх відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що в слідчими слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000333, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за фактом носіння, холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2024 до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора "102" про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 3, а саме на ділянці біля гаражів зупинено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та при собі мав предмет зовні схожий на холодну. Вище зазначений предмет зовні схожий на холодну зброю громадянин ОСОБА_5 дістав з сумки чорного кольору та добровільно виклав його на капот службового автомобіля Skoda Octavia з д/н НОМЕР_1 , в подальшому вище зазначений предмет, зовні схожий на холодну зброю, з маркуванням MIL-TAC Stainless, чорного кольору з чохлом чорного кольору вилучено для проведення огляду в присутності двох понятих, та поміщено до сейф- пакету НПУ RIC2009476.

10.03.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого предмету зовні схожого на холодну зброю (ніж) речовим доказом, який направлено до Одеського НДЕКЦ для експертного дослідження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В даному випадку, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події від 10 березня 2024 слідчим під час огляду місця події було вилучено: предмет зовні схожий на холодну зброю ( ніж), який поміщено до спецпакету НПУ RIC2009476.

В свою чергу, метою накладення арешту майна є необхідність забезпечення збереження речового доказу (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), яке, крім того, в подальшому буде використовуватися при проведенні відповідних процесуальних дій з ним (експертиз, оглядів тощо).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучений предмет відповідає категорії речових доказів. Відтак, оскільки вилучений предмет може використовуватися як доказ, зокрема, на підтвердження причетності громадянина ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження (причетність якого на теперішній час перевіряється), в зв`язку з чим не виключено в такому випадку набуття останнім відповідного процесуального статусу в рамках такого кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність запобігання його приховування, псування та знищення з боку громадянина ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, з огляду на викладене, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлений слідчим предмет є доказом в рамках даного кримінального провадження, та більш того є таким, що вилучений законом з обігу, й у зв`язку із чим, є безпосереднім об`єктом експертних досліджень, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, покладають на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, тому вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000333 від 10.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке добровільно вилучено у громадянина Іскандерова ОСОБА_6 , у ході проведення огляду місця події 10.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на предмет зовні схожий на холодну зброю (ніж), який поміщено до сейф- пакету НПУ RIC2009476.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1