Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2145/24
Провадження № 1-кп/279/448/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000182 від 10.03.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Коростень Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, на утриманні осіб не має, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 10.03.2024, близько 19 год 00 хв, достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією рф введено воєнний стан, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості - вулиці за адресою: АДРЕСА_2 наблизившись до потерпілого ОСОБА_4 , шляхом ривка, зірвав з плеча потерпілого належну останньому сумку, наплічну сумку марки «Feilong» чорного кольору вартістю 289,33 грн., всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9» бірюзового кольору вартістю 1533,33 грн та шкіряний гаманець марки «boershi» вартістю 68,33 грн., без грошових коштів у ньому, та з викраденим майном залишив місце події, таким чином відкрито викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_4 та заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1890,99 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.4 ст.186 КК України визнав повністю. При цьому, обвинувачений підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час, познайомився в м.Коростені з потерпілим, у якого спочатку попросив цигарку, а потім потерпілий йому запропонував випити, після цього разом вживали алкоголь, пізніше по дорозі до дому, він відкрито викрав майно потерпілого: шляхом ривка, зірвав з плеча потерпілого наплічну сумку, всередині якої знаходився мобільний телефон, шкіряний гаманець без грошових коштів у ньому, та з викраденим майном залишив місце події. Пізніше він повернувся на місце події де знову ж зустрів потерпілого, який перебував разом зі своїми знайомими, відбулася сутичка, потерпілий вимагав повернути речі, які він повернув, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому.

Потетрпілий в судовому засіданні підтвердив факт вчинення відносно нього кримінального правопорушення, зазначив, що 10.03.2024 року десь 19-00 год. він пішов до магазину купити цигарки, пізніше підійшов обвинувачений попросив цигарку, він дав. Напередодні в магазині він купив горілки 0,3 л. яку самостійно вживати не хотів, а тому запропонував вжити горілки і обвинуваченому, після цього пізніше по дорозі до дому обвинувачений вирвав з плеча сумку, в ній були речі: телефон, гаманець. Після того як потерпілий прийшов до дому, його родичі разом з ним повернулися до місця події, де в цей час проходив знову обвинувачений, відбулася сутичка, після вимоги повернути речі, обвинувачений речі повернув. Щодо призначення міри покарання просить суворо не карати обвинуваченого, претензій до останнього не має.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також учасникам зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст.186 КК України правильна, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як особа молодого віку ОСОБА_5 неодружений, на утриманні осіб не має, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Згідно ст.12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 186 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». При обранні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 не можливо без ізоляції від суспільства та приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції частини статті за якою пред`явлено обвинувачення у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд, у відповідності до положень ст.69 КК України, приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме дійсне щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, думку потерпілого, який просив суворо не карати, а тому приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно не накладався.

Доля речових доказів вирішується відповідно ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , обраний відповідно до Ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2024 у виді домашнього арешту строком до 11.05.2024 року залишити незмінним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4543,68 грн. витрат на залучення експертів для проведення експертизи №СЕ-19/106-24/4166-ТВ від 13.03.2024; №СЕ-19/106-24/4172-ТВ від 14.03.2024; №СЕ-19/106-24/4166-ТВ від 13.03.2024; №СЕ-19/106-24/4172-ТВ від 18.03.2024.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_5 відповідно до Ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2024 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 11.05.2024 року залишити незмінним.

Початок строку відбуття призначеного судом покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання з метою приведення вироку до виконання.

Речові докази у провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки ««Хіаоmі Redmi 9» бірюзового кольору; сумка через плече марки «Feilong» чорного кольору; шкіряний гаманець марки «boershi» чорного кольору, які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 ;

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 під назвою «Свідок Бирка», що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом: