Справа №760/9296/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

-29.11.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі; 16 січня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023, приблизно о 16:52 годин, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану зайшов через центральний вхід у Національний Інститут хірургії та трансплантології імені О.О. Шалімова, що за адресою: АДРЕСА_3 з метою повторного таємного викрадення чужого майна. Піднявшись на третій поверх Національного Інституту хірургії та трансплантології імені О.О . Шалімова ОСОБА_4 , через вікно дверей палати № 312 помітив, що у платі ніхто не перебуває. В той момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна із вказаної палати. Намагаючись проникнути до палати, з метою повторного таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 спочатку штовхнув вхідні двері рукою, але двері не відчинились. Після чого, ОСОБА_4 помітив, що у замку вхідних дверей знаходиться ключ за допомогою якого він відчинив вхідні двері та приблизно о 16:55 годин проник до палати № 312. Перебуваючи у палаті № 312, ОСОБА_4 помітив на тумбі біля ліжка мобільний телефон марки «Samsung» SM - A 920Fimei 1 : НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , у якому знаходились дві сім картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», який належить ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме вказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи у палаті № 312, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, повторно таємно викрав вказаний мобільний телефон марки «Samsung» SM - A 920Fimei 1 : НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 5196,33 гривень, у якому знаходились дві сім картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» абонентський номер НОМЕР_3 , вартістю 100 гривень кожна, на рахунку яких грошових коштів не було.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємне викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5396,33 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникнення у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, поєднаному з проникнення у сховище що кваліфікується за ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, розкаявся. Також обвинувачений визнав у повному обсязі позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , та не заперечував проти їх задоволення.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме показань потерпілого, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 , доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення у сховище, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання. ОСОБА_4 раніше судимий, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого, носить систематичний характер. Матеріальні збитки потерпілому не відшкодовані. Судом враховується й те, що обвинувачений з метою полегшення вчинення кримінальних правопорушень використовує найбільш несприятливий для суспільства час - умови воєнного стану, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який ніде не працює, в період воєнного стану не займався жодною суспільно-корисною працею, не одружений, посередньо характеризується, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра, наразі, не перебуває.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Виходячи з викладеного, враховуючи, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , діяння є тяжким злочином, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання суд виходить з вимог ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2024 року.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за правилами ст. 69 КК України, не зважаючи на його щиросердечно каяття, відсутні.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7000 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Обвинувачений позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди визнав повністю.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованим та таким, що належить задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленої потерпілим моральної шкоди, суд зазначає про наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, на користь останнього має бути стягнуто 50 000 грн., що буде справедливим розміром з урахуванням вини обвинуваченого та глибини душевних страждань особи, яка потерпіла від злочину.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2024, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Речові докази: коробку від мобільного телефону - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 1893 гривень 20 копійок за проведення експертизи № СЕ - 19/111-23/66937 Д від 15.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 2271 гривню 84 копійки за проведення експертизи № СЕ - 19/111-23/68845 Д від 27.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 757 гривень 28 копійок за проведення експертизи № СЕ - 19/111-23/66944 ТВ від 20.12.2023.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1