Справа № 289/951/24
Номер провадження 1-кс/289/83/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000091, -

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду 19.04.2024 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно клопотання, у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за злочини проти власності, маючого дані судимості не знятими і не погашеними в установленому законом порядку, 18.04.2024 близько 14 години виник злочинний умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 18 квітня 2024 року, близько 14-00 години ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_1 , де побачив раніше йому не знайому ОСОБА_8 , яка саме в цей час розраховувалась грошовими купюрами за придбання товарів.

Після цього, ОСОБА_5 , побачивши наявність грошових коштів в гаманці ОСОБА_8 у останнього, який перебував в стані алкогольного сп`яніння виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна вчиненого, повторно в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів які належать потерпілій ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій вище вказаний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, цього ж дня, біля 14-30 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав непомітно переслідувати ОСОБА_8 , яка вийшла з приміщення магазину та після того як впевнився про відсутність сторонніх осіб, які б могли стати очевидцями вказаної події, переслідуючи корисливий мотив, діючи відкрито, повторно, в стані алкогольного сп`яніння в умовах воєнного стану усвідомлюючи протиправність та відкритість вчиняємих дій, наздогнав ОСОБА_8 поблизу вказаного магазину та вирвав з її рук сумку в якій знаходився гаманець з грошовими коштами на загальну суму 3160 гривень, таким чином відкрито, повторно в умовах воєнного стану заволодів майном ОСОБА_8 , яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вчиненими злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3160 гривень.

В судовому засіданні слідчий СВ підтримав внесене клопотання та пояснив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Є всі підстави вважати, що наявні ризики, визначені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від суду та слідства, оскільки ОСОБА_5 будучи раніше судимий, в даний час підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який він вчинив в стані алкогольного сп`яніння, а також може впливати на потерпілу та свідків вказаного кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються матеріалами долученими до клопотання.

Вищевказані обставини, на думку слідчого СВ, вказують на вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років та дають підстави обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вік підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування. Крім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що збільшує ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання та додав, що ОСОБА_5 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який він вчинив в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи те, що він раніше судимий та під час дії воєнного стану, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а тому на даний час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є не можливим.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, однак проти задоволення клопотання заперечив, просить застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі. Його захисник адвокат ОСОБА_6 при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думки учасників процесу, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В частині 2 статті 177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що 18 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років.

18 квітня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та допитано в якості підозрюваного.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_5 вчинив вказані кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 186 КК України.

Докази вчинення ним даного кримінального правопорушення містяться в показаннях підозрюваного, потерпілої, яка є особою похилого віку, свідків, в протоколах слідчих дій та підтверджуються доказами долученими до клопотання.

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_5 18.07.2023 року звільнений з ДУ «Житомирська виправна колонія № 4» умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 2 дні.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведені.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані злочини у разі доведення його вини, особу підозрюваного та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, необхідність припинення систематичного вчинення нових злочинів.

Вищенаведене дозволяє стверджувати, що заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, погоджене прокурором про тримання під вартою підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує положення ст. 182 КПК України, а саме обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, а тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000091, строком на 60 діб, а саме по 17 червня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 151 400 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача НОМЕР_1 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1