Справа № 309/419/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11кп/4806/751/23, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 03.11.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, розлучений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 10.11.2022.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Речові докази: змиви плям бурого кольору з вхідних дверей будинку, упаковані в паперовий конверт та кухонний ніж, упакований в спеціалізований пакет № 5757381 знищено; футболку, упаковану в паперовий конверт повернуто ОСОБА_9 ; рушник білого кольору, упакований в паперовий конверт повернуто ОСОБА_10 ; футболку, упаковану в спеціалізований пакет № 5757454, штани зеленого кольору, упаковані в спеціалізований пакет № НОМЕР_1 - повернуто ОСОБА_6 .

Скасовано арешт, накладений згідно ували слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022, на тимчасово вилучене майно: кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, рушник білого кольору, футболку сіро-білого кольору, змив речовини бурого кольору з вхідних дверей будинку, футболку синього кольору та штани зеленого кольору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 22793 грн 67 коп.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 10.11.2022 о 18 год 30 хв, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_9 , маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання

-2-

суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи у правій руці кухонний ніж, стоячи перед ОСОБА_9 , наніс потерпілому один удар ножем в ділянку лівої щоки, один удар в ділянку шиї та один удар в ліву половину грудної клітки в ділянку життєво важливого органу серця, внаслідок чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани лівої щоки, садна подряпини шиї зліва, травматичного гемопневмотораксу зліва, колото-різаної рани грудної клітки зліва, розриву легені зліва. Однак свої злочинні дії, спрямовані на вбивство потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілий втік він нього і у важкому стані був негайно доставлений до реанімаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду від 03.11.2023 відносно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині лише перелічивши досліджені в судовому засіданні докази, показання свідків й потерпілого та проігнорував докази, які повністю спростовують вину обвинуваченого та не взяв до уваги показання обвинуваченого. Крім того, суд не дослідив той факт, що покази потерпілого, обвинуваченого, а також показання свідків не співпадають з метою уточнення всіх розбіжностей, повторно їх суд не допитав. Крім того, під час судового розгляду було досліджено ряд письмових доказів, які не лише спростовують вину обвинуваченого, а й доказують його невинуватість у вчиненні злочину, зокрема: висновок експерта № СЕ-19/107-22/10500-БД від 06.04.2023, де встановлено, що на наданій на дослідження футболці, вилученій в ОСОБА_6 крові людини не знайдено та висновок експерта № СЕ-19/107-22/10502-БД від 07.09.2022, де вказано, що на штанах, вилучених слідчим, крові потерпілого ОСОБА_9 не знайдено, а лише виявлено кров обвинуваченого ОСОБА_6 , що спростовують версію обвинувачення, оскільки в разі нанесення ударів ножем, кров потерпілого повинна була попадати на одяг обвинуваченого і якісь залишки крові були б наявні. Також стверджує про відсутність в обвинувальному акті відомостей про спричинення потерпілому, окрім тяжких, ще й легких тілесних ушкоджень, хоча такі встановлені висновком експерта № 169/х від 11.11.2022. При цьому підтверджується також і правдивість показань обвинуваченого в тій частині, що потерпілий ОСОБА_9 взяв до рук ніж та самостійно спричинив собі подряпини та рани на обличчі й шиї. Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/10498-БД від 13.09.2023, яким досліджувався кухонний ніж, встановлено наявність на ножі крові людини, яка належить потерпілому, однак під час досудового розслідування не взято відбитки пальців рук ні потерпілого, ні обвинуваченого, а також не встановлено той факт, чи брав до рук ніж потерпілий та чи є відбитки пальців на ножі самого обвинуваченого. Стороною обвинувачення не встановлено, що саме обвинуваченим ОСОБА_6 спричинено удар ножем потерпілому. З цього приводу стороною захисту було заявлено клопотання про призначення судової дактилоскопічної експертизи, однак судом таке клопотання безпідставно відхилено, що є неправомірним. Також існують розбіжності як у формулюванні обвинувачення, так і у показаннях потерпілого і обвинуваченого, оскільки потерпілий стверджував, що він прийшов до ОСОБА_12 по сигарети, на порозі будинку стояв ОСОБА_6 , який із невідомих причин, без будь яких пояснень, вдарив його ножем два рази в ділянку серця. Після того він відразу пішов до свого тестя і поросив викликати швидку. Сторона обвинувачення неправильно оцінила фактичні обставини кримінального провадження, оскільки в діях ОСОБА_6 відсутній умисел на вбивство потерпілого та в даному випадку має місце умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а тому дії ОСОБА_6 слід було кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України. Просить дослідити висновки експертів: № СЕ-19/107-22/10500-БД від 06.04.2023, № СЕ-19/107-22/10502-БД від 07.09.2022, а також призначити судову дактилоскопічну експертизу.

-3-

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає проте, що жоден з допитаних свідків не був очевидцем події. Потерпілий ОСОБА_9 показав, що він прийшов до ОСОБА_12 по сигарети, на порозі будинку стояв ОСОБА_6 , який із невідомих причин, без будь яких пояснень, вдарив його ножем два рази в ділянку серця. Після того він відразу пішов до свого тестя і поросив викликати швидку. На його думку, вказані показання потерпілого суперечать показам його та свідка ОСОБА_10 , яка показала, що того вечора вона з обвинуваченим перебувала на кухні та вони разом готували вечерю. Вона зайшла у спальню, а коли повернулася, то побачила потерпілого у крові. Вони з обвинуваченим того дня вживали алкогольні напої. За таких обставин, показання потерпілого повинні були бути визнані неналежними доказом. Категорично заперечує про наявність у нього прямого умислу на вчинення закінченого замаху на вбивство потерпілого, з яким він до того вживав алкогольні напої та з яким виникла сварка на грунті раптових неприязних стосунків.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження потерпілому направлено відповідно до вимог законодавства і потерпілий вважаються належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від нього не надходило; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки потерпілого у судове засідання на розгляд апеляційних скарг; прокурор та сторона захисту не заперечували щодо розгляду апеляційних скарг без участі потерпілого.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про задоволення апеляційних скарг, думку прокурора, яка висловила заперечення щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних провадженнях, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих

-4-

доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до ст. 96 КК України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

За приписами до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими доказами, у зв`язку з чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

З вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України не визнав та показала, що 10.11.2022 о 18 год 30 хв, вони із співмешканкою ОСОБА_10 були дома та готували вечерю. До нього прийшов потерпілий ОСОБА_9 та поросив сигарети та щось випити. Після чого він з потерпілим продовжили випивати в них дома. На дворі було вже темно. Випивати вони почали біля шостої години. Разом

-5-

вони випивали недовго. Він пішов мити картоплю і повернувшись побачив, як потерпілий схопив ножа і почав різати себе по обличчю. Він намагався вирвати від нього ножа, але випадково рука ковзнула і потерпілий штрикнув себе ножем у грудну клітину і ніж упав під ноги.

Не погодившись із вказаними показаннями обвинуваченого та правовою позицією сторони захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на підставі показань потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , судово-медичного експерта ОСОБА_18 та письмових доказів, зокрема: протоколу слідчого експерименту, протоколів огляду місця події, висновку судово-медичної експертизи № 169/х від 11.11.2022, висновками молекулярно-генетичною експертиз № СЕ-19/107-22/10498-БД від 13.09.2023 та № СЕ-19/107-22/10502-БД від 07.09.2022.

Колегія суддів вважає, що зі змісту обвинувального вироку неможливо визначити, на підставі яких саме доказів суд дійшов висновку про підтвердження тих обставин, які ставляться ОСОБА_6 у вину за змістом обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку міститься лише перелік доказів, які суд позиціонує у якості таких, однак відсутній належний аналіз цих доказів у контексті тих обставин, які цими доказами підтверджуються.

Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 10.11.2022 о 18 год 30 хв, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_9 , маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи у правій руці кухонний ніж, стоячи перед ОСОБА_9 , наніс потерпілому один удар ножем в ділянку лівої щоки, один удар в ділянку шиї та один удар в ліву половину грудної клітки в ділянку життєво важливого органу серця, внаслідок чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани лівої щоки, садна подряпини шиї зліва, травматичного гемопневмотораксу зліва, колото-різаної рани грудної клітки зліва, розриву легені зліва. Однак свої злочинні дії, спрямовані на вбивство потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілий втік від нього і у важкому стані був негайно доставлений до реанімаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.

Разом з тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про самостійне нанесення потерпілим собі порізів та випадкове спричинення потерпілому тілесних ушкоджень шляхом виривання з рук ножа, залишились нез`ясованими і не спростованими, при тому, що в судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт.

Крім того, кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, та зазначивши у мотивувальній частині вироку про те, що ОСОБА_6 свої злочинні дії направлені на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, так як останній у важкому стані, вибіг з будинку та негайно був доставлений до реанімаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому була надана своєчасна кваліфікована медична допомога, суд припустився неповноти та поверховості, не з`ясувавши які саме обставини на місці події перешкодили обвинуваченому довести свій умисел на вбивство ОСОБА_9 до кінця і чи мав обвинувачений об`єктивну можливість виконати всі необхідні дії для доведення умислу до кінця.

-6-

Також поза увагою суду залишились твердження обвинуваченого про те, що під час слідчого експерименту на нього здійснювався психологічний тиск, хоча з цього приводу був допитаний в судовому засіданні слідчий СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_19 , однак в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості стосовно дій суду першої інстанції направлених на перевірку доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів здійснення досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 94 КПК України, згідно яких повинен був оцінити докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку, сукупності та достатності, щоб дійти висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та доведеності чи недоведеності вини у його вчиненні.

Таким чином, суд першої інстанції у своєму вироку, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, лише формально перерахував наведені докази, належної оцінки їм не дав та сформував висновок односторонньо без урахування всіх фактичних обставин кримінального провадження.

Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду щодо винуватості обвинуваченого, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, і в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не проаналізував і не вмотивував у вироку показання допитаних в судовому засіданні осіб, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, фактично вдавшись до дублювання змісту обвинувального акту, не зазначивши які саме обставини правопорушення цим підтверджуються.

Аналогічної позиції дійшов і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши її у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначено про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому ці порушення визнається судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ч. 1 ст. 412 КПК України.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

-7-

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких слідує, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

За наявності зазначеного вище допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, вирок суду не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення порушень, на які вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду справи.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17, 23, 94, 95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають задоволенню частково.

При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд уважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду.

З огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, яке йому загрожує у разі доведення його виновуватості, а також дані про особу обвинуваченого, існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

Тому, на переконання апеляційного суду, наведені вище обставини викликають необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

-8-

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 03.11.2023 щодо ОСОБА_20 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, - скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції в іншому складі.

Встановити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів, до 07.05.2024 включно.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді