Справа № 133/1704/21
Провадження №11-кп/801/722/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000056 від 03.02.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Глухівці Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

представника потерпілої особи: ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2024 року скасувати та закрити кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2024 року скасувати та закрити кримінальне провадження, подовжити призупинені обвинуваченому виплати з Державного центру зайнятості за весь період слідства та судового розгляду у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Урядом України станом на дату скасування вироку, згідно статті 236 КЗпП та статті 22 та 32 Конституції України в якості компенсації.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов прокурора Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, який діє в інтересах держави в особі Вінницького обласного центру зайнятості, до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Вінницького обласного центру зайнятості безпідставно отримане ним матеріальне забезпечення на випадок безробіття у загальному розмірі 18638грн.08коп.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи особою, якій на підставі прийнятого Управлінням соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області рішення від 14 березня 2019 року було призначено компенсаційну виплату по догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, оскільки він здійснював догляд за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до положень частини другої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», був занятою особою з цього часу. Не дивлячись на це, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він отримує компенсаційну виплату відповідно до законодавства по догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, є зайнятою особою, та не має права на отримання статусу безробітного, 27 квітня 2020 року звернувся до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Звертаючись до вказаного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, ОСОБА_7 діючи свідомо, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, приховав інформацію про здійснення догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та отримання ним у зв`язку із цим компенсаційної виплати відповідно до законодавства. Одночасно із цим, ОСОБА_7 поставив підпис у відповідній графі бланку заяви про надання статусу безробітного, чим засвідчив, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Окрім цього, ОСОБА_7 своїм підписом також засвідчив, що він з правами та обов`язками безробітного ознайомлений, та несе відповідальність за достовірність поданих ним даних та відомостей. На підставі поданої заяви, ОСОБА_7 був поставлений на облік до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості, та отримав статус безробітного, у зв`язку із чим, йому було призначене матеріальне забезпечення на випадок безробіття у відповідності до положень Закону України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яке йому було виплачене у період з 29 травня 2020 року по 21 вересня 2020 року в загальному розмірі 19638грн.08коп. Проте, відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного могла набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатні приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Таким чином, здійснюючи догляд за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та отримуючи у зв`язку із цим компенсаційні виплати відповідно до законодавства, ОСОБА_7 не міг набути статусу безробітного, а тому не мав правових підстав для отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. Дані обставини були встановлені Козятинською міськрайонною філією Вінницького обласного центру зайнятості та зафіксовані в акті № 22 від 27 жовтня 2020 року, за наслідками проведеного нею розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про зайнятість населення». Статтею 20 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що фінансування заходів щодо реалізації державної політики у сфері зайнятості населення здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів, Фонду соціального захисту інвалідів, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та інших джерел відповідно до законодавства. Таким чином, ОСОБА_7 діючи свідомо, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, у період часу з 29 травня 2020 року по 21 вересня 2020 року незаконно заволодів грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового соціального страхування України на випадок безробіття в загальному розмірі 19638грн.08коп., які він безпідставно отримав як матеріальне забезпечення на випадок безробіття, не зазначивши у поданій ним заяві про надання статусу безробітного інформації про зайнятість у зв`язку із здійсненням догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній умисел на заволодіння коштами Центру зайнятості, шляхом введення в оману його співробітників, оскільки обвинувачений добровільно надавав згоду на обробку і верифікацію всіх його даних, тобто не приховував жодної інформації.

Обвинувачений не надавав додаткових документів, оскільки вони не вимагалися, не був обізнаний, що рахується зайнятою особою, в розумінні ЗУ « Про зайнятість населення».

У вироку зазначено, що вина ОСОБА_7 доводиться заявою про надання статусу безробітного , поданою ОСОБА_7 до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості 27.05.2020 року,однак дана заява є стандартної затвердженої форми та не містить вимоги щодо зазначення інформації про догляд за особою, що досягла 80 років.

Крім того, станом на 27.05.2020 року на дату звернення ОСОБА_7 до Центру зайнятості із заявою про надання, поновлення статусу безробітного вимоги оформлення такого статусу були змінені на підставі наказу Міністерства розвитку, економічного та сільського господарства України від 06.04.2020 року №624 « Про затвердження порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», таким чином правовідносини, які регулювали призначення допомоги по безробіттю станом на 2017-2018 роки відрізнялися від вимог, що діяли в 2020 році .

Висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_7 знав про наявний у нього статус та свідомо про нього не повідомляв грунтується лише на припущеннях та спростовується показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які під час судового розгляду зазначали, що щось повідомляли ОСОБА_7 , але список таких обставин дуже великий і вони не впевнені, що саме про таку обставину, як догляд за особою, яка досягла 80 років.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Обвинувачений вказує на те, що серед документів, що вимагаються до подачі до Центру зайнятості, немає жодного бухгалтерського, а даний вид соціальної допомоги нараховується, як відсоток з щомісячного доходу за певний період.

Саме тому в Заяві про надання/поновлення статусу безробітного, яку він подавав до Козятинської міськрайонної філії центру зайнятості від 27.05.2020 року є пункт: « ОСОБА_13 згоду на використання внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданої мною для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, моїх персональних даних»

Обвинувачений також вказує на те, що працівник Центру зайнятості ОСОБА_12 попросила його донести довідку з Глуховецької селищної ради, яку він не надсилав через електронну скриньку, так як період, необхідний для нарахування даної допомоги, більший, ніж період його роботи в ТОВ "Технологічний синтез", відмічений в трудовій книжці.

ОСОБА_7 звертає увагу на те,що згідно довідки ПФУ не виявилось перебування його на обліку в Управлінні соціального захисту, адже електронні дані отримуються саме з ПФУ і при перевірці його не попросили принести довідку з Управління до початку надання допомоги по безробіттю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив відмовити, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційні скарги, представника потерпілої особи ОСОБА_9 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисника, обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та в межах пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість досліджених доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність, законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.

Сторона захисту стверджує, що органами досудового розслідування не доведено наявність умислу на вчинення кримінального правопорушення , у скоєнні якого визнано виним ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман - повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виражатися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.

Обов`язковою умовою шахрайства є прямий умисел.

Приймаючи рішення, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, суд першої інстанції проаналізував показання обвинуваченого ОСОБА_7 у сукупності з показаннями представника потерпілої особи ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими доказами, а саме: довідкою Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області №142 від 21 січня 2019 року, згідно якої ОСОБА_7 здійснює догляд за своєю бабою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, поданою ОСОБА_7 до Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області та підписаною ним 04 лютого 2019 року в якій він просив призначити йому компенсаційну виплату як особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років та підтвердив, що йому повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, компенсації та пільг, він зобов`язаний повідомити органи праці та соціального захисту населення; рішенням Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області від 14 березня 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 призначено компенсаційну виплату по догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з 14 березня 2019 року по 15 липня 2032 року у розмірі 04грн.80коп.; заявою про надання статусу безробітного, поданою ОСОБА_7 до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості, та підписаною ним 27 травня 2020 року; персональною карткою № 00002, створеною 29 травня 2020 року відповідальним працівником Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості ОСОБА_12 , та підписаною ОСОБА_7 , згідно якої він не проінформував, що є зайнятою особою, оскільки здійснює нагляд за особою похилого віку, пам`яткою, підписаною 17 червня 2020 року ОСОБА_7 ; додатком № 2 до Персональної картки № 00002 «Рішення, прийняті центром зайнятості/філією центру зайнятості щодо зареєстрованого безробітного», та витягами із наказів, згідно яких відносно ОСОБА_7 були прийняті наступні рішення: №НТ200529 від 29 травня 2020 року про надання статусу безробітного з 29.05.2020 року (ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення»); № НТ200529 від 29 травня 2020 року про призначення допомоги по безробіттю з 29.05.2020 року по 23.05.2021 року (п.п.1, 3, 4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»); № НТ200529 від 29 травня 2020 року про початок виплати допомоги по безробіттю з 29.05.2020 року (ч.3 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»); № НТ201102 від 02 листопада 2020 року про припинення виплати допомоги по безробіттю з 27.10.2020 року (встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу зареєстрованого безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до п.8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.2 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п.2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності); № НОМЕР_1 від 02 листопада 2020 року про припинення реєстрації безробітного з 27.10.2020 року; № НТ201102 від 02 листопада 2020 року про повернення виплати за період з 29.05.2020 року по 27.10.2020 року в загальному розмірі 19638грн.08коп.; додатком № 4 до Персональної картки № 00002 «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі», згідно якого ОСОБА_7 було нараховано та перераховано на його особовий рахунок допомогу по безробіттю за період часу з 29 травня 2020 року по 21 вересня 2020 року в загальному розмірі 19638грн.08коп.; додатком № 1 до Персональної картки № 00002 «Відвідування центру занятості/філії центру занятості», згідно якого ОСОБА_7 відвідував Козятинську міськрайонну філію Вінницького обласного центру зайнятості: 29.05.2020 року о 08год.39хв.; 29.05.2020 року о 09год.30хв.; 29.05.2020 року о 12 год.04хв.; 17.06.2020 року о 09 год.13хв.; 08.07.2020 року о 09год.38хв.; 31.07.2020 року о 09год.24хв.; 21.09.2020 року о 10 год.00хв., та мав можливість повідомити про обставини, що впливають на виплату йому допомоги по безробіттю; довідкою Управління соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області № 1022 від 19 жовтня 2020 року, згідно якої ОСОБА_7 перебуває на обліку в цьому управлінні та отримує соціальну допомогу по догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, а саме ОСОБА_10 , у розмірі 04грн.80коп. в місяць, з 14 березня 2019 року по 15 липня 2032 року; доповідною провідного фахівця з питань зайнятості населення відділу надання соціальних послуг Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості ОСОБА_12 від 19 жовтня 2020 року; актом № 22 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», складеним 27 жовтня 2020 року провідним юрисконсультом Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості ОСОБА_14 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_7 на момент звернення до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості був зайнятою особою, оскільки здійснював догляд за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, та отримував компенсаційні виплати відповідно до законодавства, а тому не мав права перебувати на обліку та отримувати допомогу по безробіттю, а безпідставно нарахована та виплачена йому сума у загальному розмірі 19638грн.08коп., підлягає поверненню Вінницькому обласному центру зайнятості; трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , заповненою 27 вересня 1994 року відповідальною особою відділу кадрів та діловодства Київського політехнічного інституту на ім`я ОСОБА_7 ; довідкою Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області №429 від 17 травня 2021 року, згідно якої ОСОБА_7 здійснював постійний догляд за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 01 травня 2021 року.

Критично оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав вину, вказував, що при зверненні до центру зайнятості йому не розяснювався порядок надання статусу безробітного, суд першої інстанції вірно врахував покази свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що працівниками Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості розяснювалось ОСОБА_7 , що він був зайнятою особою, оскільки здійснював догляд за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідка ОСОБА_12 ,яка пояснювала, що під час проведення центром зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення» було встановлено, що ОСОБА_7 не мав права перебувати на обліку як безробітний і отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Надаючи оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_7 ,суд вірно керувався положеннями ст.61 Конституції України, нормами кримінального процесуального та матеріального закону.

Посилання сторони захисту на те, що вина ОСОБА_7 відсутня, оскільки працівники Центру зайнятості мали перевірити всі обставини є безпідставними.

Як пояснила під час апеляційного розгляду представник потерпілої особи, обмін даних з Пенсійним фондом України та верифікація з Міністерством фінансів України не має системності.

Тому, враховуючи особливості роботи Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, працівниками Козятинської міськрайонної матеріального філії Вінницького обласного центру зайнятості було проведено службове розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» одразу після надходження обміну даних з ПФУ та ДПА та інформації, яка надійшла Вінницького обласного центру зайнятості по верифікації і було встановлено, що ОСОБА_7 отримує в Управлінні соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації соціальну допомогу по догляду за пристарілою гр. ОСОБА_10 .

Судом першої інстанції перевірено твердження ОСОБА_7 про те, що саме через дії працівників центру зайнятості, які несвоєчасно провели перевірку його даних та наданих ним документів, йому була безпідставно нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 19638 грн.08коп.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції звертає увагу,що суд першої інстанції врахував твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що через дії працівників центру зайнятості ,які не провели перевірку, йому нараховано та виплачено було допомогу по безробіттю та відсутність будь-яких доказів на підтвердження проведення службового розслідування з цього приводу відносно конкретних працівників центру зайнятості, доведення їх вини у порушенні вимог Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 чітко усвідомлював свої дії, мав корисливі мотиви (отримати грошові кошти) з прямим умислом діяв шляхом обману.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що якби ОСОБА_7 вважав себе безробітним, не зайнятою особою, готовою та здатною приступити до роботи, і звернувся до центру зайнятості виключно з метою пошуку роботи для подальшого працевлаштування, не маючи умислу, не діючи обманним шляхом, він би повідомив працівників центру зайнятості про те, що здійснює догляд за людиною похилого віку з метою пошуку роботи з урахуванням цього факту.

З огляду на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення, у період часу з 06.09.2017 року по 03.06.2018 року перебував на обліку в Козятинській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості в якості безробітного, та був отримувачем допомоги по безробіттю, йому достеменно був відомий порядок набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

При цьому, оцінивши особисте звернення обвинуваченого ОСОБА_7 до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості, неповідомлення про те, що перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області по догляду за особою похилого віку,суд обгрунтував свій висновок, що пасивна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 ,який не повідомив обов`язкової за законом інформації є одним з різновидів обману.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки з перевірених та досліджених судом доказів вбачається,що ОСОБА_7 знав, що перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області, отримує компенсацію по догляду за особою похилого віку, тобто є зайнятою особою,однак умисно не повідомив про це Козятинську міськрайонну філію Вінницького обласного центру зайнятості, хоча не мав права на надання статусу безробітного.

В результаті умисного неповідомлення обвинуваченим ОСОБА_7 достовірних відомостей, йому безпідставно було нараховано допомогу по безробіттю.

Обман як спосіб шахрайства-це приховування фактів, повідомлення про які було обов`язковим.

В даному випадку шахрайство вчиняється в пасивній формі шляхом замовчування істини, неповідомлення відомостей про обставини , знання яких істотно вплинуло б не на користь шахрая, тобто обвинуваченого ОСОБА_7

Неповідомлення обвинуваченим ОСОБА_7 про те, що він здійснює догляд за ОСОБА_10 стало підставою для надання йому статусу безробітного та відповідних виплат.

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Дії ОСОБА_7 , звернення з відповідними заявами до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості, суд апеляційної інстанції вважає усвідомленими , такими, що вказують на прямий умисел, оскільки обвинувачений звернувся з заявою про набуття статусу безробітного та отримання допомоги, хоча отримував соціальну допомогу по догляду за ОСОБА_10 , яка досягла 80 річного віку.

Безпідставними є посилання захисника на зміни вимог оформлення статусу безробітного станом на час звернення ОСОБА_7 з заявою 27.05.2020 року.

Суд апеляційної інстанції вказує, що порядок надання допомоги по безробіттю, затверджений наказом Міністерства розвитку, економіки та сільського господарства України від 06.04.2020р. №624 врегульовує виключно умови призначення, тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю.

Визначення терміну «безробітний», а саме, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачений законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи визначено в п.2 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про зайнятість населення» як в редакції Закону від 23.05.2017р. №2058-VIII, від 19.06.2018р. №2462-VIII, тобто в період, коли ОСОБА_7 вже ставав на облік у раніше, як безробітний, про що вказано судом першої інстанції, так і в редакції від 13.05.2020р. №591-ІХ.

Також, норма п.2 ч.1 ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-?І про те що, до зайнятого населення належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою інвалідністю І групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства була чинною як в редакції Закону від 23.05.2017р. №2058-VIII, від 19.06.2018 №2462-VIII так і в редакції 13.05.2020р. №591-ІХ.

Суд апеляційної інстанції не приймає твердження сторони захисту,що обвинуваченому не був відомий порядок набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю, оскільки згідно заяви про надання статусу безробітного, поданої ОСОБА_7 до Козятинської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості, та підписаної ним 27 травня 2020 року його ознайомлено з правами та обов`язками безробітного, відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей, та тим, що він дав згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, у пам`ятці підписаної обвинуваченим Аврамчуком 17 червня 2020 року він зобов`язався протягом 3-х робочих днів проінформувати центр зайнятості про всі обставини та умови, що впливають на порядок виплати допомоги по безробіттю.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України, підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

Підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 409 КПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

постановив:

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2024 року щодо

ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України залишити без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції, набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4