Справа№ 953/942/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001195 від 14.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , здійснює догляд за матір`ю яка є інвалідом другої групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2023 року о 15 годині 31 хвилин ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Note", р.н. НОМЕР_1 рухався по вул. Шевченко у м. Харкові, зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Матюшенко. Рухаючись у вказаному напрямку в районі буд. АДРЕСА_3 виконуючи маневр повороту ліворуч на регульованому перехресті, проявив неуважність та не переконався в безпеці такого маневру, крім того не надав перевагу у русі зустрічному транспорту, ігноруючи вимоги правил дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких: 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю, рухаючись зі швидкістю 20 км/год. здійснив маневр ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, де не надав перевагу у русі зустрічному транспорту, а саме мотоциклу «BMW F800» p.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який керуючи технічно справним мотоциклом, рухався в зустрічному напрямку зі сторони вул. Матюшенко в напрямку вул. Героїв Праці, в результаті чого сталось зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті чого водій мотоциклу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких в подальшому помер. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2644-Дм/23 від 29.11.2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: сукупну травма тіла яка супроводжувалась переломами кісток скелета та ушкодженням внутрішніх органів, яка в подальшому ускладнилась крововтратою, що і стало безпосередньою причиною смерті. Згідно висновку автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-23/24478 від 07.12.2023, дії водія ОСОБА_3 перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками що наступили.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що 14 жовтня 2023 року о 15 годині 31 хвилин керуючи технічно справним автомобілем "Nissan Note", р.н. НОМЕР_1 рухався по вул. Шевченко у м. Харкові, зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Матюшенко. Рухаючись у вказаному напрямку в районі буд. АДРЕСА_3 виконуючи маневр повороту ліворуч на регульованому перехресті, через неуважність не переконався в безпеці маневру та не надав перевагу у русі зустрічному транспорту, а саме мотоциклу «BMW F800» p.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку зі сторони вул. Матюшенко в напрямку вул. Героїв Праці, який не побачив. Сталось зіткнення транспортних засобів, водій мотоциклу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Відразу вийшов з автомобілю, почав надавати допомогу, людей які були поряд просив допомогти його реанімувати. Зустрічався з родичами потерпілого, просив вибачення, щиро покаявся у скоєному, шкодує про те, що внаслідок його неуважності сталася дорожньо-транспортна пригода, що мала наслідком смерть людини, потерпілій відшкодував моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі. Просив не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки необхідно здійснювати догляд за матір`ю, яка є інвалідом.

Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність разом з оригіналом нотаріально посвідченої заяви, відповідно до якої вона зазначила, що їй в повному обсязі відшкодовано спричинену матеріальну та моральну шкоду. Будь-яких претензій матеріальних, майнових та моральних до ОСОБА_3 не має. При призначенні йому покарання просить не позбавляти волі останнього.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною та підтвердженою сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються і на підставі вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні та тривалі соціальні зв`язки. Він має постійне місце проживання, зареєстрований АДРЕСА_2 , здійснює догляд за матір`ю яка є інвалідом другої групи. Згідно характеристики з попереднього місця роботи, характеризується виключно позитивно, одружений, відшкодував в повному обсязі спричинені збитки, щире каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, надав розгорнуті свідчення стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні та те, що на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, просить суд не призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як йому потрібно здійснювати догляд за матір`ю яка є інвалідом другої групи, що передбачає необхідність керуванням ним транспортними засобами.

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, здійснювати догляд за матір`ю яка є інвалідом другої групи, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, добровільно відшкодував шкоду потерпілій.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у визнанні своєї вини у вчиненні злочину у повному обсязі, осуду своїх дій, надання розгорнутих свідчень стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, добровільне відшкодуванні потерпілій матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, позитивну характеристику за місцем роботи, не перебування на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення вчинене ним з необережності, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин ДТП, даних про вік обвинуваченого і те, що він вчинив правопорушення проти безпеки руху, з тяжкими наслідками, та суд, вирішуючи дане питання зазначає, що до суду не було представлено обґрунтованих даних про неможливість обвинуваченого обходитись без транспортного засобу та необхідність керування транспортними засобами в подальшому.

Однак, з врахуванням вищенаведених висновків, в силу вимог ст. 75 КК України, суд погоджується з думкою прокурора, потерпілої та вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілими заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 за проведення експертизи № 24477 від 23.11.2023 - 9559,20 грн.; за проведення експертизи № 24481 від 23.11.2023 - 7169,40 грн.; за проведення експертизи № СЕ-19/121-23/24487-ІТ від 17.11.2023 - 5736 грн.; за проведення експертизи № КСЕ-19/121-23/24478 від 07.12.2023 - 9560 грн.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_3 покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998). процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/24487-ІТ від 17.11.2023 в розмірі 5736 гр., за при проведенні судової автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-23/24478 від 07.12.2023 в розмірі 9560 грн. на загальну суму 15296 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса» (ЄРДПО 02883133) витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи № 24477 від 23.11.2023 в розмірі 9559,20 грн., та витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 24481 від 23.11.2023 в розмірі 7169,40 грн., на загальну суму 16728 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять вісім ) грн. 60 коп.

Речові докази по справі: автомобіль NISSAN NOTE, д.н.з. НОМЕР_1 , свіждоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 20.04.2019, 2012 року випуску, коричневого кольору, vin № НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_3 , повернути ОСОБА_3 , скасувавши їх арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2023.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1