Провадження №1-кп/127/126/24
УХВАЛА

18 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Вінницької обласної прокуратури надійшло кримінальне провадження № 0000004 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується за ч. 3 ст. 368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, в яке викликати сторін кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 заперечували проти призначення судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акту, заявили ряд клопотань про закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту прокурор, а також подали ряд скарг на дії слідчих, прокурора, слідчих суддів та заперечення на ухвали слідчих суддів.

Суд, дослідивши надані матеріали, включаючи скарги та клопотання, заслухавши думку сторін, дійшов наступних висновків.

Враховуючи позицію, висловлену у постанові ВС у даному кримінальному провадженні щодо неможливості застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття даного кримінального провадження з підстав, наведених у постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316цього Кодексу.

Системний аналіз наведених вище норм дає суду підстави стверджувати, що вивчення доводів скарг на ті чи інші дії або бездіяльність слідчих і прокурора повинні бути предметом дослідження та аналізу доказової бази, яку зібрало досудове розслідування, і якою сторона обвинувачення обґрунтовує свою позицію щодо висунутого особі обвинувачення. Метою цих дослідження та аналізу є встановлення факту законності отримання доказів органом досудового розслідування, а також законність процесуальних рішень прокурора для постановлення законного та обґрунтованого рішення судом.

Правила статей 314-316 вказаного Кодексу визначають поняття підготовчого судового засідання, порядок його проведення, перелік рішень, які суд має право прийняти, вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, закінчення підготовчого провадження.

Так,згідно з ч. 2ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Враховуючи зміст вказаної частини цієї статті, перелік рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні, є вичерпним.

Верховний Суд у своїх рішення неодноразово вказує, що підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням та судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора. (Постанова ВС від 15.09.2021 у справі №711/3111/19).

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

В своїх клопотаннях про повернення обвинувального акту прокурору серед іншого і обвинувачена і захисник вказують, що прокурором порушено право ОСОБА_5 на захист, оскільки в обвинувальному акті не вказано місце вчинення злочину та спосіб його вчинення. Крім того сторона захисту пов`язує відсутність даних про місце вчинення правопорушення із питанням підсудності. Зокрема, ОСОБА_5 заявила, що з обвинувального акту їй не зрозуміло, де саме відбувалися події, адже в обвинувальному акті зазначено: «поза межами будівлі…. в автомобілі…», що може вказувати на будь яку частину земної кулі. Крім того ОСОБА_5 також зазначає, що її обвинувачують у «сприянні у визначенні переможців конкурсів на визначення автомобільного перевізника…». Така неконкретність обвинувачення позбавляє її можливості належно та ефективно здійснювати свій захист.

Суд вважає, прокурором були порушені вимоги закону щодо обвинувального акту, оскільки відсутність вказівки на місце вчинення злочину перешкоджає реалізації обвинуваченою свого права на захист. В свою чергу порушення право обвинуваченої на захист є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того суд у підготовчому засіданні зобов`язаний вирішити питання чи підсудне йому дане кримінальне провадження, виходячи саме із даних про місце вчинення злочину. В даному випадку не може бути застосована норма, якою передбачено, що якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування (ст. 32 КПК України), як про це зазначив прокурор, оскільки як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні проводилася значна кількість негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема аудіо-відео контроль за особою. А відтак в сторони обвинувачення була і є можливість точно встановити місце вчинення кримінального правопорушення, однак це не було відображено в обвинувальному акті, що перешкоджає суду вирішити питання підсудності.

За таких обставин, суд вважає за неможливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, оскільки його слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору Вінницької обласної прокуратури - ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя :