Справа №:755/4026/23
Провадження №: 1-кс/755/172/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2024 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000884 та додані до нього матеріали,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшло адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000884.

Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого - слідчого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 08.08.2023 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва у справі №755/4026/23 накладено арешт на майно, вилучене 01.08.2023 року під час обшуку за адресою: Вінницька обл., м.Тульчин, вул.Торгова, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 18 липня 2023 року, справа №755/4026/23.

Арешт на майно було накладено як на речовий доказ в рамках кримінального провадження №0000884 від 07.03.2023 року.

Майно, на яке накладено арешт включає в себе: банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024932; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024932; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024932; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024932; банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024932; мобільний телефон марки «RedMi», imeі 1 НОМЕР_6 , imеі 2: НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 , який запаковано до спец пакету ICR 0024934; мобільний телефон марки «Huawei» PSmart - FIG LXI, еmei 1: НОМЕР_9 , імеі 2: НОМЕР_10 , з сім картою НОМЕР_11 , який запаковано до спец пакету ICR 0024933; мобільний телефон марки «Apple Iphone XR», блакитного кольору, іmei 1: НОМЕР_12 , з сім картою НОМЕР_13 , який запаковано до спец пакету ICR 0024935;флеш носій марки «Mibrand» 4 GB чорного кольору, який запаковано до спец пакету ICR 0024936;ноутбук марки «НР» чорного кольору, с/н CND 5452FR9, який запаковано до спец пакету NPU 1408285;банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024937;банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_15 , яку запаковано до спец пакету ICR 0024937;мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, який запаковано до спец пакет ICR 0024938;жорсткий диск марки Toshiba 120 GB, який запаковано до спец пакету ICR0024948;два тримачі для сім карт, які запаковано до спец пакету PSP 2266551;флеш носій тісо SD 4 GB, який запаковано до спец пакету ICR 0024939; дві сім карти (Київстар та Лайфселл), які запаковано до спец пакету ICR 0024940.

Разом з тим, серед вилученого та арештованого майна є предмети, які не мають доказової бази, не містять слідів злочину та інших відомостей, які можуть вплинути на хід розслідування в кримінальному проваджені, а саме: мобільний телефон марки «RedMi» imei 1: НОМЕР_6 , imеі 2: НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , який запаковано до спец пакец ICR 0024934 (даний мобільний телефон належить дитині ОСОБА_4 та не має жодного відношення до речових доказів по справі), ноутбук марки «НР» чорного кольору, с/н СКО 5452FR9, який запаковано до спец пакету NPU 1408285 (даний мобільний телефон належить дитині ОСОБА_4 та не може мати жодного відношення до речових доказів по справі), мобільний телефон марки «Apple Iphone XR», блакитного кольору, іmei 1: НОМЕР_12 , з сім картою НОМЕР_13 , який запаковано до спец пакету ICR 0024935 (особистий телефон ОСОБА_4 ).

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Враховуючи викладене, адвокат ОСОБА_3 просить задовольнити дане клопотання та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 08.08.2023 року, а саме на мобільний телефон марки «RedMi» imei 1: НОМЕР_6 , imеі 2: НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , який запаковано до спец пакец ICR 0024934, ноутбук марки «НР» чорного кольору, с/н СКО 5452FR9, який запаковано до спец пакету NPU 1408285, мобільний телефон марки «Apple Iphone XR», блакитного кольору, іmei 1: НОМЕР_12 , з сім картою НОМЕР_13 , який запаковано до спец пакету ICR 0024935.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, не з?явилась, у своєму клопотанні просила суд проводити його розгляд за її відсутності та за відсутності ОСОБА_4 , клопотання підтримала, з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені, прокурор подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд клопотання без його участі. Щодо задоволення клопотання не заперечував, оскільки проведеним оглядом вказаних речей інформації, що має значення для кримінального провадження не виявлено. На підтвердження вказаних доводів просив суд долучити до матеріалів клопотання відповідні протоколи огляду.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, надані прокурором протоколи огляду в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000884, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 08.08.2023 року у справі №755/4026/23 було задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва та накладено арешт на майно, яке було вилучено 01.08.2023 року під час обшуку за адресою: Вінницька обл., м.Тульчин, вул.Торгова, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 18 липня 2023 року, справа №755/4026/23.

Вказаний арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуженняє.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності з клопотанням про скасування арешту до суду, який його наклав.

Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 174 КПК України наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №569/4374/16-ц та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №362/392/16-ц.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно ч.1 ст.318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На даний час матеріали кримінального провадження не містять достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які посилався у клопотанні прокурор під час накладення арешту на майно.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Доводи прокурора про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст.98 КПК України, не є безумовною підставою для накладання арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовими доказами.

Разом з тим, за положенням ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, а також надані прокурором протоколи огляду вилучених речей, існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність постанови слідчого від 01.08.2023 року про визнання речовими доказами.

Таким чином, матеріали судової справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених обставин не доведено необхідність продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Все вищевикладене свідчить про свавільне, на даний час, втручання у право володіння, користування та розпорядження власником вказаним майном та підтверджує обгрунтованість клопотання про необхідність скасування арешту, враховуючи, що на даний час потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження із зазначених вище підстав відпала.

Керуючись ст.ст. 8-9, 94, 98, 131-132, 170, 173-174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000884 - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 08.08.2023 року у справі №755/4026/23 на майно, а саме на: мобільний телефон марки «RedMi» imei 1: НОМЕР_6 , imеі 2: НОМЕР_7 , з сім картою НОМЕР_8 , який запаковано до спец пакец ICR 0024934, ноутбук марки «НР» чорного кольору, с/н СКО 5452FR9, який запаковано до спец пакету NPU 1408285, мобільний телефон марки «Apple Iphone XR», блакитного кольору, іmei 1: НОМЕР_12 , з сім картою НОМЕР_13 , який запаковано до спец пакету ICR 0024935, - скасувати.

Копію ухвали направити для відома адвокату ОСОБА_3 та до Дніпровсього УП ГУ НП у м.Києві для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1