Справа № 686/9276/24
Провадження № 1-кс/686/3132/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000167,

встановив:

08.04.2024 року прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , після усунення недоліків, визначених в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2024 р., звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на належні підозрюваному ОСОБА_4 : земельну ділянку, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташовану у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі «Агровик», що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020).

В обґрунтування клопотання прокурором, окрім змісту повідомленої 03.04.2024 р., в рамках кримінального провадження №0000167, ОСОБА_4 підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, зазначено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви у ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення щодо вимагання у нього лікарем-терапевтом в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 неправомірної вигоди у сумі 40 000,000 грн.; показаннями свідка ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення щодо вимагання у нього неправомірної вигоди; протоколом затримання в ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, де останнього було зафіксовано в своєму автомобілі відразу після скоєння злочину, в якому, в подальшому, було виявлено і вилучено предмет неправомірної вигоди; протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_4 марки «SUZUKI», моделі «GRAND VITARA», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, номер шасі (кузова): НОМЕР_3 , де в бардачку було виявлено та вилучено грошові кошти, в сумі 40 000,00 грн., що містять сліди спеціальної хімічної речовини, з ознаками люмінісцентного світіння, які він отримав в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_5 ; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими зібраними доказами в сукупності.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ОСОБА_4 на праві власності зареєстровано наступні об`єкти нерухомого майна: земельна ділянка, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 00,0026 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж, блок В бокс 25, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ).

З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 , як виду покарання за вчинення ч.3 ст.369-2 КК України, задля запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на означене, належне ОСОБА_4 , нерухоме майно.»

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000167 від 26.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

02.04.2024 р. ОСОБА_4 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України.

03.04.2024 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а отже останній набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 дійсно належать: земельна ділянка, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташована у гаражному кооперативі «Агровик», що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі «Агровик», що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020), на які просить накласти арешт прокурор.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки додано докази, що земельна ділянка, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташована у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020) належить ОСОБА_4 , останній набув статусу підозрюваного, в зв`язку з тим, що 03.04.2024 р. його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тому, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. А тому клопотання прокурора є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження, станом на час прийняття рішення, вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч.4 ст.173 КПК України, відповідно до якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладення арешту, з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження, на належні підозрюваному ОСОБА_4 : земельну ділянку, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташовану у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020).

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження майна та може призвести до його передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які, в подальшому, ускладнять досягнення мети кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на належні підозрюваному ОСОБА_4 : земельну ділянку, з кадастровим номером :16:004:02889, площею 0,0026 га, розташовану у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01); квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 17120326); гараж (блок В бокс 25), розташований у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11106020).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя