ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокуСправа № 515/276/24
Номер провадження 1-кп/495/726/2024
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: АДРЕСА_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, не депутата, не працевлаштованого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
11 лютого 2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 , маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари (один за одним) долонею правої руки по обличчю з лівого боку, в область щоки.
У результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 наступне тілесне ушкодження: забита рана слизової частини лівої щоки. Вказане ушкодження, не було небезпечним для життя, має незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, що полягає в умисному легкому тілесному ушкодженні.
3. Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.
Судом встановлено, що відповідно ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурором ОСОБА_6 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.
Прокурор подав клопотання, в якому просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Крім того, до обвинувального акту долучено письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , згідно з якою остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без виклику її у судове засідання.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381 - 382 КПК України.
При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.
Зокрема, доказами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення є: заява (повідомлення) ОСОБА_4 від 13.02.2024; актом судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_4 №20 від 12.02.2024; висновком експерта №22 від 13.02.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 від 13.02.2024; протоколами проведення слідчого експерименту від 14.02.2024; таблицями ілюстрацій до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.02.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 13.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.02.2024; поясненнями ОСОБА_3 від 15.02.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 20.02.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2024; таблицями ілюстрацій до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.02.2024.
Аналізуючи та оцінюючи усі ці докази суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
5. Мотиви призначення покарання.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно із ч. 2 ст.12 КК України відносяться до кримінального проступку.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком, дані про особу винного, те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, його вік, сімейний та матеріальний стан, задовільний стан здоров`я, характеризуючі дані, а саме, що відповідно до характеристики старости Михайлівського старостинського округу ОСОБА_9 №80 від 20.02.2024, гр. ОСОБА_3 не зареєстрований, але від недавна мешкає в АДРЕСА_1 у приватному будинку, офіційно не працює, проживає за вищевказаною адресою зі своєю співмешканкою, за період проживання в с. Михайлівка характеризується позитивно: доброзичливий, привітний, врівноважений, не конфліктний, скарг і нарікань на нього не надходило, до адміністративної та кримінальної відповідальності під час мешкання за даною адресою не притягувався. Згідно довідки №81 від 20.02.2024 наданої старостою Михайлівського старостинського округу ОСОБА_9 , до складу сім`ї гр. ОСОБА_3 входять співмешканка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КП «Саратська ЦЛ» не перебуває.
Окрім того суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Долю речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.
Цивільний позов та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази, цивільний позов, процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.судового провадження.

Суддя Ірина БРАТКІВ