Справа №760/2821/24 1-кс/760/2924/24
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

власників майна: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000746 від 06.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотання, у якому просила накласти арешт на майно (заборона відчужувати, розпоряджатись та використовувати будь-яким чином), а саме на: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 15», що вилучений до спеціального пакету № PSP 3394106; ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 , вилучені до спеціального пакету № PSP 3394084; автомобіль марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 », що поміщений до штраф-майданчику ЦЗ №1 ГУНП у м. Києві.

В обґрунтування поданого клопотання та безпосередньо у судовому засіданні прокурор посилається на те, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000746 від 06.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України.

За твердженням сторони обвинувачення, не пізніше початку січня 2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих спонукань, в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючі на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від незаконних операцій із наркотичними засобами, психотропними речовинами та прекурсорами, розробив план скоєння злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням, пересиланням та перевезенням наркотичних засобів психотропних речовин та прекурсорів, у тому числі наркотичного засобу кокаїн; особливо небезпечних наркотичних засобів канабіс, смоли канабісу; психотропної речовини амфетамін; особливо небезпечних психотропних речовин - PVP, 3,4-метилендіоксиметамфетаміну (МДМА), ПМА (параметоксиамфетамін), 4-ММС (4-метилметкатинон) з метою збуту, а також їх незаконним збутом на території міст Києва та Київської області.

01 лютого 2024 року слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києвіна підставі ч.3 ст.233 КПК України враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з виявленням та фіксацією відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, приймаючи до уваги, що дану слідчу дію необхідно провести відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу, та у розумні строки, беручи до уваги повноту процесуального розслідування було проведено обшук у транспортному засобі марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 » за адресою : АДРЕСА_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - власником легкового седану марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 » являється ОСОБА_8 .

У ході проведення невідкладної слідчої дії обшуку, були вилучені предмети, які потребують проведення відповідних експертиз та можуть бути причетні до вчинення злочинів, знаряддя злочину, а саме: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone 15», що вилучений до спеціального пакету № PSP 3394106; ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 , вилучені до спеціального пакету № PSP 3394084; автомобіль марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 », що поміщений до штраф-майданчику ЦЗ №1 ГУНП у м. Києві.

Постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 02 лютого 2024 року вказане майно визнано речовими доказами.

Таким чином, з метою забезпечення збереження вищеперерахованого майна та запобігання можливості його відчуження виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

У судовому засіданні представник власника майна просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки обшук не легалізовано. Також подав письмові заперечення на клопотання.

Власники майна просили відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та вислухавши учасників, зазначає наступне.

Конституція України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41).

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі наведеної вище статті 1 Першого протоколу.

Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Так, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених КПК України (ст.13 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України (ч.1 ст.16 КПК України).

На підставах та в порядку, передбачених КПК України, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (ч.2 ст.16 КПК України).

Згідно із ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 ст.233 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Підставою проведення обшуку є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення його мети, а саме огляд було проведено з метою врятування майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, зокрема предметом злочину та безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, а також встановлення детальних обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення предметів на яких можуть зберігатись сліди вчиненого злочину, а також знарядь та можливих засобів вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Врятувати майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, зокрема предметом злочину та безпосередньо переслідувати особу, яка підозрюється у вчиненні злочину в інший спосіб було неможливо, окрім як проведення невідкладного огляду з підстав викладених вище.

Згідно із ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 168 КПК України визначає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Положеннями частини 1 статті 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Зі змісту п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів - щодо майна, будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч.2 ст.22 КПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що 01 лютого 2024 року слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києвіна підставі ч.3 ст.233 КПК України проведено невідкладний обшук у транспортному засобі марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 » за адресою : АДРЕСА_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - власником легкового седану марки «Mazda», VIN НОМЕР_1 , з державним номером реєстрації « НОМЕР_2 » являється ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 про проведення обшуку автомобіля марки Mazda д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000746 від 06.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 .

Враховуючи, що слідчим суддею відмовлено у легалізації невідкладного обшуку у порядку ч.3 ст.233 КПК України, відтак обшук проведено без достатньої правової підстави.

Також клопотання прокурора не містить обґрунтування необхідності вилучення та накладення арешту на мобільний телефон, не містить обґрунтування того, яка саме інформація, шо наявна на мобільному телефоні, має значення для кримінального провадження і обґрунтування неможливості її отримання іншим шляхом.

Отже, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно з ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000746 від 06.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України - відмовити.

Тимчасово вилучене майно, в накладенні арешту на яке відмовлено, негайно повернути власникам майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 18.03.2024