Кримінальне провадження №629/2306/24
Номер провадження 1-кп/629/146/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Лозова кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеринівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого трактористом-машиністом у Приватно-орендному сільськогосподарському підприємстві «Агросвіт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

16.08.2021, близько 21:10, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони вулиці Кутузова у напрямку перехрестя із вулицею Дорожня в с.Катеринівка Лозівського району Харківської області, зі швидкістю, близько 3-4 км/год.

Керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , під час руху на ділянці дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , діючи з необережності, у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких

«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та вимог п. 10.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких «Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрестя проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку», виконуючи маневр повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху по АДРЕСА_1 , по якій в цей час йому на зустріч рухався ОСОБА_6 , керуючи мотоциклом «Suzuki», без реєстраційного номеру, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.B результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: тяжку закриту черепно-мозкову травму із забійною раною на верхній губі з права на рівні 3-го зуба, садна на обличчі, периорбітальну гематому праворуч, забій головного мозку тяжкого ступеню з формуванням геморагічного контузійного осередку лівої лобової частки; закритий перелом правої променевої кістки в нижній третині (на рівні дистального метаепіфізу) зі зміщенням уламків; садна тулуба та кінцівок.

За ступенем тяжкості вищевказана тяжка закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку тяжкого ступеню формування геморагічного контузійного осередку лівої лобової частки - це тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що в серпні 2021 року близько 22:00 год., він виїжджав від батьків в с. Катеринівка, на рівнозначному перехресті зупинився, подивився, нікого не було, почав рух, виїхав на зустрічну полосу і в цей момент побачив мотоцикл, після чого відбулось зіткнення. Мотоцикл їхав з лівої сторони та врізався в передню частину автомобіля. Потерпілий перелетів черз капот автомобіля. Він ( ОСОБА_4 ) вийшов з автомобіля, підійшов до потерпілого, перевернув його, зняв шлем. Потім викликав швидку допомогу. В судовому засіданні ОСОБА_4 попросив пробачення у потерпілого, та просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки він працює трактористом-машиністом, і це його єдиний дохід для існування та сплати аліментів на дитину.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням особистості обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює трактористом-машиністом у Приватно-орендному сільськогосподарському підприємстві «Агросвіт», за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає його щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєного з необережності, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, беручи до уваги висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, згідно якого оран пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, що не становить високої небезпеки для суспільства, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання та відступіть обставин, які обтяжують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Виходячи з роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, а також те, що потерпілий ОСОБА_6 згідно постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2024, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, по обставинам ДТП, яке відбулось 16.08.2021, та встановлено, що ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9б, 16.12 ПДР України, беручи до уваги характер допущених ОСОБА_4 порушень Правил безпеки дорожнього руху, з урахуванням його відношення до вчиненого, щирого каяття, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням того, що він працює трактористом-машиністом у Приватно-орендному сільськогосподарському підприємстві «Агросвіт», і як повідомив обвинувачений це його єдиний дохід для існування, суд вважає, що застосування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом поставить ОСОБА_4 у скрутне матеріальне становище, а покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, тому суд дійшов висновку про не доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та вважає, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, у суду відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 31739,76 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0000404 за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №38761/3039-3040 від 11.02.2022 в розмірі 5663,10 грн.; за проведення судової авто-технічної експертизи (технічний стан) № 38763/3033-3036 від 11.02.2022 в розмірі 8494,65 грн., судової авто-технічної експертизи (технічний стан) № 38764/3037-3038 від 11.02.2022 в розмірі 8494,65 грн., судової авто-технічної експертизи № 22525/465 від 05.02.2024 в розмірі 9087,36 грн. Всього 31739,76 грн.

Арешт на майно накладений ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.08.2021 р. скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: транспортний засіб ВАЗ 21101, р.н. НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_4 - залишити в розпорядженні останнього; мотоцикл «Suzuki», без реєстраційного номеру, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Лозівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_9