Справа № 675/972/23
Провадження № 1-кп/675/23/2024
У Х В А Л А

"19" березня 2024 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в м. Ізяслав Хмельницької області у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні: Начальника Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження, 28.02.2024 до суду надійшли матеріали кримінального провадження № 0000648 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (справа № 675/323/24).

Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.03.2024, об`єднано в одне провадження кримінальне провадження № 0000648 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, з кримінальним провадженням № 0000679 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, та кримінальному провадженню присвоєно № 1-кп/675/23/2024, справа № 675/972/23.

Разом з тим, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.01.2024 було продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 23.03.2024 включно.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду, що по спливу визначеного строку його дії дане кримінальне провадження не може бути розглянутим по суті, натомість ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу та його подальшого продовження не зменшилися.

Прокурор покликається на те, що в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни останніми показань на його користь, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином з метою покращення свого становища, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили відмовити у задоволенні даного клопотання. При цьому обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, долучивши при цьому відповідну виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.02.2024.

На думку захисника обвинуваченого, прокурор належним чином не обгрунтував тих ризиків, на які він покликається в обгрунтування свого клопотання. За покликанням захисника обставини, які покладені в основу клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є доведеними.

Як вважає захисник, цілодобовий домашній арешт повністю зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого, його захисника, суд встановив наступні обставини та прийшов до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви", № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд враховує, що обвинувачений є не працевлаштованим, не одруженим, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, що свідчить про систематичній вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, при вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховано, що останній раніше судимий за вироком Ізяславського районного суду від 13.11.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково за ухвалою Полтавського районного суду від 23.01.2023, та маючи не зняту і непогашену судимість, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення та обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, та в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, санкціями яких, зокрема ч. 4 ст. 185 КК України передбачено позбавлення волі на строк до 8 років.

З огляду на санкцію інкримінованих кримінальних правопорушень є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, на думку суду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

У даному кримінальному провадженні судовий розгляд не завершений, відтак, існують ризики перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, з метою зміни їхніх показів на користь обвинуваченого.

Зазначені вище обставини, у своїй сукупності переконують суд, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу і його продовження та по своїй суті суттєво не змінилася обстановка, що дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Що стосується доводів обвинуваченого, які викладені у клопотанні про наявність достатніх доказів, які б свідчили про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у виді домашнього арешту, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Наявні в суду дані на обвинуваченого ОСОБА_4 та загалом обставини, на які він покликається щодо підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, на відповідній стадії судового процесу не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотанні прокурором, оскільки наявність захворювання ОСОБА_4 вказаних у виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о від 15.02.2024, жодним чином не вказують на неможливість ОСОБА_4 перебувати в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, в матеріалах провадження наявне повідомлення начальника ІТТ № 2 ГУНП в Хмельницькій області від 25.01.2024, відповідно до якого вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_4 є задовільним, та за яким він може утримуватися в умовах ІТТ та СІЗО.

Таким чином, на думку суду та обставина, що ОСОБА_4 має ряд захворювань не є визначальним при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вказана обставина не спростовує доводи клопотання прокурора, щодо можливості обвинуваченим знаходитись під вартою.

Розглянувши можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд вважає, що до нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. У даному випадку, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому строку найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

На думку суду, виходячи з особи обвинуваченого, тяжкості та кількості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з метою забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування, суду, вчиняти будь-які кримінально карані дії, є доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 17.05.2024 року включно, натомість у задоволені клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, суд відмовляє.

Частина 3 ст. 183 КПК України визначає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цією статті.

На думку суду, попередній визначений розмір застави, цілком відповідає особі обвинуваченого, та його майновому стану.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183-184, 193-194, 196-197, 201, 369-372, 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі до 17.05.2024 включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2023 року, термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатись без дозволу суду з населеного пункту за місцем проживання та/або перебування; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування; носити електронний засіб контролю, визначити строком на два місяці з дня внесення застави. У разі невиконання цих обов`язків застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити начальнику слідчого ізолятора, вручити у встановленому порядку прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченому в той самий строк і в тому ж самому порядку, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1