ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/9869/20 Номер провадження 11-кп/814/413/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2019 року за №0001299, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харків від 04 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Борова Борівського р-ну Харківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 5 181 гривня 08 копійок.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 08 вересня 2019 року приблизно о 14 годині в порушення вимог п.п.19.4, 9.9 «а», 9.11 «а» ПДР України припаркував та залишив автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків на правій смузі біля буд.№60. При настанні темряви в умовах недостатньої видимості ОСОБА_7 , діючи необережно, не ввімкнув габаритні вогні, або стояночні вогні, або додаткову аварійну світлову сигналізацію, а в разі їх несправності не виставив знак аварійної зупинки або мигаючий червоний ліхтар, у результаті чого 09 вересня 2019 року приблизно о 03 годині 30 хвилин автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо якого 23 червня 2020 року Московським районним судом м. Харків закрито у зв`язку з примиренням ОСОБА_8 із потерпілою, який у цей час рухався по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Бучми зі швидкістю приблизно 90 км/год, в умовах недостатньої видимості вчинив наїзд на автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , що був залишений ОСОБА_7 на проїзній частині в неосвітленому місці. Унаслідок ДТП пасажир автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лобової області, відкритого перелому внутрішньої та зовнішньої кісточок лівого гомілковостопного суглоба зі зсувом, уламкового перелому першої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, перелому підстави й головки другої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, внутрішньосуглобового перелому підстави третьої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, перелому головки четвертої плеснової кістки лівої стопи із зсувом, перелому підстави п`ятої плеснової кістки лівої стопи із зсувом, багатоуламкового перелому таранної кістки правої стопи із зсувом, перелому правої кістки п`яти без зсуву.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Московського районного суду м. Харків від 04 листопада 2021 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що він є невинуватим у вчиненні ДТП, так як: дорожніх знаків, що забороняли зупинку або стоянку транспортного засобу на ділянці дороги не було; його (обвинуваченого) автомобіль був оснащений світловідбивними катафотами; бігборд, який знаходився за 80 метрів від місця зіткнення, висвітлював транспортний засіб ОСОБА_7 ; саме водій автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , мав можливість об`їхати автомобіль ОСОБА_7 та порушив вимоги ПДР України, які призвели до настання ДТП.

Потерпіла ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату й час апеляційного розгляду, до суду (в приміщення Полтавського апеляційного суду та судів, із якими було призначено розгляд провадження в режимі відеоконференції за клопотаннями сторони захисту - Київського районного суду м. Харків, Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області) не з`явились, причини неявки не повідомили та клопотань щодо відкладення судового засідання не заявляли.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідила докази по справі, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи ОСОБА_7 про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, колегія суддів уважає обґрунтованими.

Виходячи з положень п.5 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та закриває кримінальне провадження в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження ; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст.286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За нормативним визначенням об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох транспортних засобів наявність чи відсутність в діях осіб складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з водіїв та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому, якщо аварійну ситуацію викликано не обвинуваченим, то його відповідальність виключається.

Диспозиція ст.286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР України, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, та проаналізувати чи підтверджується факт їх порушення доказами по справі.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 08 вересня 2019 року приблизно о 14 годині в порушення вимог п.п.19.4, 9.9 «а», 9.11 «а» ПДР України припаркував та залишив автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків на правій смузі біля буд.№60. При настанні темряви в умовах недостатньої видимості ОСОБА_7 , діючи необережно, не ввімкнув габаритні вогні, або стояночні вогні, або додаткову аварійну світлову сигналізацію, а в разі їх несправності не виставив знак аварійної зупинки або мигаючий червоний ліхтар, у результаті чого 09 вересня 2019 року приблизно о 03 годині 30 хвилин автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо якого 23 червня 2020 року Московським районним судом м. Харків закрито у зв`язку з примиренням ОСОБА_8 із потерпілою, який у цей час рухався по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Бучми зі швидкістю приблизно 90 км/год, в умовах недостатньої видимості вчинив наїзд на автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , що був залишений ОСОБА_7 на проїзній частині в неосвітленому місці. Унаслідок ДТП пасажир автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лобової області, відкритого перелому внутрішньої та зовнішньої кісточок лівого гомілковостопного суглоба зі зсувом, уламкового перелому першої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, перелому підстави й головки другої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, внутрішньосуглобового перелому підстави третьої плеснової кістки лівої стопи зі зсувом, перелому головки четвертої плеснової кістки лівої стопи із зсувом, перелому підстави п`ятої плеснової кістки лівої стопи із зсувом, багатоуламкового перелому таранної кістки правої стопи із зсувом, перелому правої кістки п`яти без зсуву.

Суд першої інстанції встановив наведені вище обставини, визнав винуватим і засудив ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, який ухвалений без ретельного аналізу обставин ДТП та, як наслідок, є помилковим.

Факт того, що 08 вересня 2019 року приблизно о 14 годині ОСОБА_7 припаркував (здійснив стоянку) та залишив автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків на правій смузі біля буд.№60, після чого 09 вересня 2019 року приблизно о 03 годині 30 хвилин автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який у цей час рухався по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Бучми зі швидкістю приблизно 90 км/год., вчинив наїзд на автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , який був залишений ОСОБА_7 , установлено органом досудового розслідування, судом першої інстанції та не оспорюється ніким із учасників апеляційного провадження.

Таким чином, з`ясовуючи відповідність подальших дій обвинуваченого приписам ПДР України, місцевий суд насамперед повинен був детально з`ясувати, чи порушив ОСОБА_7 вимоги ПДР України при виконанні стоянки.

Разом із тим, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений своїми діями порушив вимоги п.п.19.4, 9.9 «а», 9.11 «а» ПДР України в ході залишення на стоянку автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , при настанні темряви в умовах недостатньої видимості не увімкнув габаритні вогні, або стояночні вогні, або додаткову аварійну світлову сигналізацію, а в разі їх несправності не виставив знак аварійної зупинки або мигаючий червоний ліхтар.

Як убачається з оскаржуваного вироку, позиція місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_7 порушень ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, вирішальним чином ґрунтується на висновках судових автотехнічних експертиз №7/939СЕ-19 від 26 вересня 2019 року та №25164/25898 від 27 листопада 2019 року.

За змістом висновку експерта №7/939СЕ-19 від 26 вересня 2019 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3, 12.4 ПДР України, мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР України та в його діях убачаються невідповідності вимогам п.п.12.3, 12.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав діяти згідно з вимогами п.п.19.4, 9.9 «а», 9.11 «а» ПДР України, мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання цих вимог ПДР України та його діях наявні невідповідності вимогам п.п.19.4, 9.9 «а», 9.11 «а» ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП (т.1 а.п.189-193).

У висновку ж експерта №25164/25898 від 27 листопада 2019 року констатовано, що водієві автомобіля BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 належало діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України, для нього технічна можливість запобігти виникненню ДТП визначалася виконанням ним вимог п.п.12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України і знаходились із технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав діяти згідно з вимогами п.п.9.9 «а», 9.11 «а», 19.4 ПДР України, для нього технічна можливість запобігти виникненню ДТП визначалась виконанням ним цих вимог ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Оскільки обвинувачений залишив автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині в умовах недостатньої видимості без освітлення та аварійної сигналізації, внаслідок чого відбувся наїзд на нього автомобілем «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , то дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 9.9 «а», 9.11 «а», 19.4 ПДР України та знаходились із технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Водночас у висновку експерта №25164/25898 від 27 листопада 2019 року зазначено, що питання визначення того, чи здійснював зупинку (парковку) чи стоянку автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , не потребує застосування спеціальних технічних знань і тому оцінка дій водія автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , може бути проведена слідчим самостійно. На підставі вимог п.1.10 ПДР України обвинувачений міг залишити (припаркувати) керований ним автомобіль у передбаченому для цього місці відповідно вимог розділів 9 Попереджувальні сигнали та 15 Зупинка і стоянка ПДР України (т.1 а.п.207-213).

Допитаний у суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_11 надав аналогічні показання щодо обставин ДТП, які відображені у сформованому ним висновку №25164/25898 від 27 листопада 2019 року.

Проте, враховуючи наведену вище технічну точку зору, без надання оцінки юридичному аспекту, місцевий суд не зважив на положення ч.2 ст.94, ч.10 ст.101 КПК України (відповідно до яких жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження), не спростував показань обвинуваченого про дотримання ним вимог ПДР України та його невинуватість у вчиненні ДТП, а також фактично не з`ясував суті змісту інкримінованих ОСОБА_12 конкретних порушень ПДР України.

Так, п.9.9 «а» ПДР України регламентовано, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена в разі вимушеної зупинки на дорозі.

За змістом п.9.11 ПДР України якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар ззаду на транспортному засобі, зазначеному в п.9.9 "в", "г", "ґ" ПДР України.

А в п.19.4 ПДР України визначено, що під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація. В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог п.п.9.10 і 9.11 ПДР України.

Жодних положень, відповідно до яких названі вище вимоги можуть бути застосовані в ході припинення руху водієм у формі зупинки, ПДР України не містять.

Такий висновок грунтується і логічному аналізі практики у сфері дорожнього руху, з якої випливає, що у випадку залишення водієм на стоянку автомобіля на декілька діб названі вище приписи ПДР України неможливо виконати в силу характеристик транспортного засобу, який у будь-якому випалку має обмежений заряд для роботи світлових приладів.

У той же час, згідно з п.1.10 ПДР України вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР України, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Аналіз указаних вище положень ПДР України свідчить про те, що вимушена зупинка, зупинка та стоянка є абсолютно відмінними (не тотожними), певним чином альтернативними видами припинення руху транспортного засобу.

Таким чином, приписи п.п.9.9 «а», 9.11, 9.14 ПДР України висувають вимоги до дій водія виключно у випадку здійснення ним зупинки та вимушеної, в тому числі аварійної зупинки, а не стоянки. Натомість, ОСОБА_7 виконав стоянку автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , що встановлено в обвинувальному акті, вироку місцевого суду, підтверджується доказами в матеріалах справи та не оспорюється ніким із учасників провадження.

Але, незважаючи на те, що обвинувачений здійснив стоянку, місцевий суд та експерти дійшли безпідставного й суперечливого висновку про порушення ним правил вимушеної, в тому числі аварійної, зупинки та зупинки, передбачені п.п.9.9 «а», 9.11, 9.14 ПДР України.

Не дав оцінку суд першої інстанції і неузгодженості за своїм змістом висновку експерта №25164/25898 від 27 листопада 2019 року, в якому спочатку йдеться про те, що питання визначення того, чи здійснював зупинку (парковку) або стоянку автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , не потребує застосування спеціальних технічних знань і тому оцінка дій водія автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , може бути проведена слідчим самостійно, тобто таку оцінку вказаному питанню не надано експертом, однак потім зазначено про порушення ОСОБА_7 порушень правил зупинки, хоча попередньо взагалі не було визначено, чи виконав обвинувачений зупинку або стоянку, що є неприйнятним і не демонструє ґрунтовний підхід до оцінки дорожньої ситуації.

У даному випадку для визначення наявності/відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, необхідно було з`ясувати, чи порушив він правила стоянки, передбачені вимогами ПДР України.

Відповідно до п.п.15.1, 15.2 ПДР України стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли стоянка там неможливаі, вона дозволяється біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Далі розділом 15 ПДР України закріплено вичерпний перелік випадків, за яких стоянка забороняється.

Транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди . Ставити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів. Біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під кутом дозволяється лише передньою частиною, а на підйомах - тільки задньою частиною (п.п.15.4, 15.5 ПДР України).

Стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43 (місце для стоянки, місця та майданчики для стоянки транспортних засобів, криті (підземні та надземні) стоянки), встановленими з табличкою 7.6.1 (усі транспортні засоби повинні бути поставлені на стоянку на проїзній частині вздовж тротуару), дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.6 (спосіб поставлення легкових автомобілів і мотоциклів на стоянці біля тротуару та з його використанням) - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці (п.15.6 ПДР України).

На спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів. (п.15.7 ПДР України).

На трамвайній колії попутного напрямку, розташованій ліворуч на одному рівні з проїзною частиною для руху нерейкових транспортних засобів, дозволяється зупинка лише для виконання вимог цих Правил, а на розташованих біля правого краю проїзної частини - лише для посадки (висадки) пасажирів чи виконання вимог цих Правил (п.15.8 ПДР України).

Зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (п.15.9 ПДР України).

Стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

є) на газонах (п.15.10 ПДР України).

У темну пору доби і в умовах недостатньої видимості стоянка поза населеними пунктами дозволяється лише на майданчиках для стоянки або за межами дороги (п.15.11 ПДР України).

Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним (п.15.12 ПДР України).

Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху (п.15.13 ПДР України).

У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил (п.15.14 ПДР України).

На проїзній частині забороняється встановлення предметів, що перешкоджають проїзду чи паркуванню транспортних засобів, за винятком випадків: оформлення дорожньо-транспортної пригоди; виконання дорожніх робіт або робіт, пов`язаних із зайняттям проїзної частини; обмеження або заборони руху транспортних засобів та пішоходів у випадках, передбачених законодавством (п.15.5 ПДР України).

Колегія суддів наголошує, що в цьому кримінальному провадженні обставини ДТП у повному обсязі зафіксовано об`єктивним джерелом доказів, який не викликає сумнівів у своїй достовірності даними відеозапису з реєстратора автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 .

Так, із протоколу перегляду відеофайлу від 19 вересня 2019 рокуз технічним носієм інформації, на якому записано відеозапис із реєстратора автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що 09 вересня 2019 року в нічній час доби по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харків водій автомобіля BMW X5», н.з. НОМЕР_2 ( ОСОБА_8 ), рухаючись із увімкненим ближнім світлом фар у правій смузі руху по сухій проїзній частині, проїхавши повз біл-борд, який був розташований праворуч по ходу руху та здійснював додаткове значне освітлення проїзної частини, не застосовуючи екстренне гальмування, вчинив зіткнення із припаркованим ОСОБА_7 автомобілем «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 . У момент ДТП швидкість руху автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , становила 98 км/год. За місцем зіткнення були відсутніми узбіччя (проїзна частина відразу розмежована з тротуаром за допомогою бордюра) та спеціально відведене місце для стоянки. Автомобіль «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , залишений обвинуваченим на стоянку в межах населеного пункту (м. Харків) максимально паралельно тротуару по напрямку руху біля правого краю проїзної частини - якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху та не створювати останнім небезпеку. У даній дорожній ситуації дорожні знаки чи інші обставини, які би забороняли здійснення стоянки автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , були відсутні. Натомість проїзна частина складалась із двох смуг руху в кожному напрямку з відповідною розміткою (т.1 а.п.183-185).

Як зафіксовано в протоколі огляду та схемі місця ДТП від 09 вересня 2019 року, ширина проїзної частини в одному напрямку руху складала 6, 7 м, що безумовно дозволяло іншим транспортним засобам безперешкодно об`їхати припаркований транспортний засіб за умови дотримання швидкісного режиму (т.1 а.п.162-165).

Аналіз викладених вище даних відеофіксації, протоколу огляду та схеми місця ДТП свідчить про те, що ОСОБА_7 здійснив стоянку автомобілем «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , із дотримання вимог ПДР України, не порушивши жоден із приписів ПДР України щодо дій водія при виконанні стоянки, а інкримінування обвинуваченому невжиття заходів, які водій не повинен застосовувати при стоянці та має виконувати виключно при зупинці чи вимушеній, зокрема, аварійній, зупинці, є неприйнятним. На думку апеляційного суду, зіткнення відбулося виключно внаслідок порушення ПДР України водієм автомобіля «BMW X5», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , який у нічний період доби діяв неуважно, майже у два рази перевищив дозволений швидкісний режим у населеному пункті (рухався зі швидкістю 98 км/год, замість 50 км/год), не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечні прийоми керування, своєчасно не вжив заходів для виявлення автомобіля «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 , не застосував екстренне гальмування, в результаті чого й учинив наїзд на припаркований із дотриманням приписів ПДР України транспортний засіб «ГАЗ 2705-414», н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, висновки судових автотехнічних експертиз №7/939СЕ-19 від 26 вересня 2019 року, №25164/25898 від 27 листопада 2019 року та показання експерта ОСОБА_11 за результатами роз`яснення останнього висновку про наявність у діях ОСОБА_7 порушень приписів ПДР України, що знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП, спростовуються відеозаписом, є помилковими в юридичному аспекті та підлягають критичній оцінці. Інших доказів, які би свідчили про наявність у діянні обвинуваченого складу вказаного вище кримінального правопорушення, в матеріалах провадження не встановлено та не наведено стороною обвинувачення.

За таких обставин, у діях обвинуваченого відсутні інкриміновані йому порушення вимог ПДР України, а, отже, і склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, через це висновок місцевого суду з посиланням на докази сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є помилковим.

На підставі викладеного вище, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, закон України про кримінальну відповідальність застосовано неправильно, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок належить скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Стягнуті з обвинуваченого за вироком місцевого суду процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів за ініціативою сторони обвинувачення, в кримінальному провадженні, яке підлягає закриттю з реабілітуючої підстави, слід віднести на рахунок держави.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харків від 04 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 5 181 гривня 08 копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4