Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1602/24
номер провадження 1-кс/695/436/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000239 від 17.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна та дозвіл на його реалізацію.

Клопотання обґрунтовано наступним.

17.04.2024 року до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ДОП СП ВПД №2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про виявлення в с. Жовнине на прибережній зоні р. Сула ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Кліщинці Золотоніського району Черкаської області, поряд з яким знаходився автомобіль з мішками свіжовиловленої риби та сітка.

17.04.2024 року в період часу із 15:51 год. по 16:25 год. на березі на р. Сула в адміністративних межах с. Жовнине Золотоніського району Черкаської області начальником ВР ЗСПЖЗО СВ Золотоніського РВП ОСОБА_6 було проведено огляд місця події, у ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Москвич», д.н.з. « НОМЕР_1 », одну риболовецьку сітку, розміром вічка 60х60, довжиною близько 70 метрів, та свіжовиловлену рибу: 119 карасів, 1 судак, 35 лящів.

17.04.2024 року свіжовиловлена риба здана на рибоприймальний пункт ТОВ «Рибколгосп», як продукт, що піддається швидкому псуванню, відповідно до накладної № 29 від 17.04.2024 року.

За даним фактом 17.04.2024 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

18.04.2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 винесено постанову про визнання вилучених предметів та риби речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Прокурор наполягає, що вилучена в ході огляду місця події свіжовиловлена риба, як така, що піддається швидкому псуванню відповідно до накладної № 29 від 17.04.2024 року здана ТОВ «Рибколгосп» та підлягає реалізації відповідно до постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012, а тому накладення арешту є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження. Сітки та автомобіль вилучені до Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області.

За таких обставин прокурор просить суд накласти арешт на вилучені предмети та рибу, надати дозвіл на реалізацію риби.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.

Володілець майна у судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій заперечував проти накладення арешту на автомобіль.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання виходить з наступного.

У провадженні сектору дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000239 від 17.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Із наданих до клопотання матеріалів вбачається, що в ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль, одну сітку та свіжовиловлену рибу.

Постановою старшого дізнавача СД Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 18.04.2024 року вказані у клопотанні про арешт майна речі та рибу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000239 за ч. 1 ст. 249 КК України.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що вилучене в ході огляду по зазначеному кримінальному провадженню відповідає критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, накладення арешту є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Вимогами ч. 5 ст. 173 КПК України визначено, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст. ст. 171-173 КПК України.

Передача майна указаної категорії для реалізації за рішенням слідчого судді передбачена також п. 28 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Вилучена в ході огляду місця події риба набута в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку з чим відповідає критеріям, зазначеним у п. 4 ч. 2 ст.167 КПК України.

У свою чергу, санкцією ч. 1 ст. 249 КК України передбачено покарання у вигляді від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на до трьох років.

Приймаючи до уваги те, що вилучені в ході огляду місця події по зазначеному кримінальному провадженню предмети та риба відповідають критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98, п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, накладення арешту на неї є необхідним з метою забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Вимогами ч. 5 ст. 173 КПК України визначено, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Таким чином, вказані речі можуть бути знаряддям злочину чи є набутими в результаті вчинення кримінального правопорушення та містять ознаки речових доказів і саме з метою забезпечення збереження їх як речових доказів, а також можливості проведення із ним необхідних слідчих дій та з метою запобігання можливості його псування за доцільне накладення арешту та надання дозволу на реалізацію незаконно добутої риби.

Щодо накладення арешту на автомобіль марки «Москвич», д.н.з. « НОМЕР_1 », слідчий суддя вказує наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У клопотанні про накладення арешту на майно, як на підставу для накладення арешту, прокурор вказує тільки про необхідність збереження речових доказів та запобігання відчуженню майна.

Однак, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи, що підозра у кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, органи досудового розслідування мали достатньо часу для проведення необхідних слідчих дії із вказаними транспортними засобами, зокрема останні були оглянуті працівниками поліції, результати огляду зафіксовані у протоколі огляду місця події, а про необхідність додаткових слідчий дій із вказаними транспортними засобами органами досудового розслідування повідомлено не було, а тому вважає що, прокурором не доведено, що відносно транспортних засобів, які можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі сліди його вчинення, можуть в майбутньому виникнути необхідність додаткового їх огляду чи проведення з ними експертиз.

Оскільки стаття Кримінального кодексу України, за якою проводиться досудове розслідування не передбачає конфіскації майна, чи вилучення предметів вчинення кримінального правопорушення, відомості про необхідність проведення із вказаним транспортним засобом додаткових слідчих дій не надані, а ризики, встановлені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України не доведені, відтак у цій частині клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Зважаючи на викладене клопотання підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.,ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

У кримінальному провадженні № 0000239 від 17.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, накласти арешт на риболовецьку мисинову сітку, розміром вічка 60х60, довжиною близько 70 метрів та набуту в результаті вчинення кримінального правопорушення рибу виду: карась 119 рибин, судак 1 рибина, лящ 35 рибин, що були вилучені 17.04.2024 під час огляду місця події на березі р. Сула в адміністративних межах с. Жовнине Золотоніського району Черкаської області.

Дозволити у порядку встановленому чинним законодавством реалізацію риби виду: карась 119 рибин, судак 1 рибина, лящ 35 рибин, що була вилучена 17.04.2024 під час огляду місця події на березі р. Сула в адміністративних межах с. Жовнине Золотоніського району Черкаської області, із використанням коштів від реалізації риби у порядку встановленому законом. У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1