Справа № 535/153/24
Провадження № 1-кп/535/164/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-ще Котельва Полтавської області кримінальне провадження №0000009 від 05.01.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоукраїнка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого трактористом-машиністом у СТОВ «Скіф», маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України

УСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року затвердженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, який діє на цей час.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 08.12.2023 близько 16:30 год. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи на АДРЕСА_3 знайшов мобільний телефон марки «ОРРО» модель «Reno7» GB/128GB, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , та в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки мобільного телефону, який належить ОСОБА_7 .

В подальшому, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, з корисливих мотивів, направлених на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону, протиправно, незаконно привласнив вказаний мобільний телефон марки «ОРРО» модель «Reno7» GB/128GB, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також усвідомлюючи, що дане майно, належить іншій особі, та розуміючи, що ця особа може повернутись за цим майном, щоб поновити над ним контроль, не вчиняючи жодних дій щодо встановлення власника мобільного телефону чи його повернення, ОСОБА_6 таємно, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону марки «ОРРО» модель «Reno7» GB/128GB, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи становить 6 526 грн. 67 коп.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та з метою унеможливити повернення мобільного телефону законним власникам, дістав з мобільного телефону сім-картку мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 6 526 грн. 67 коп.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.185 КК України.

21.02.2024 між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , зі згоди потерпілого ОСОБА_7 , в присутності адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.468,469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробувальним терміном на строк встановлений судом.

Крім того, прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України, КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи знаходиться письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Також зазначено в ній, що потерпілий не заперечує проти затвердження угоди, наслідки укладання такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі, будь-яких претензій матеріального або морального характеру не має, цивільний позов до ОСОБА_6 заявляти не буде, матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі шляхом повернення викраденого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам її підзахисного.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч.4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнав. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості є добровільною. Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_8 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.01.2024року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчується 24.03.2024 року, підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або обрання більш суворого до набрання вироком законної сили суд невбачає.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314, 373,374,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 21.02.2024 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавча експертиза № СЕ-19/117-24/491-ТВ від 09.01.2024 рокув сумі 1 514, 56 грн.(одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 56 копійок).

Речові докази: мобільний телефон марки «ОРРО» СРН2363, модель «Reno7» 8GB/128GB сенсорного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 чорного кольору та сім-картка ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 , які передані під зберігаючу розписку потерпілому ОСОБА_7 - вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі якщо нероз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1