ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1009/24 Справа № 205/5936/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000152 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на три роки. Відповідно до п. 1, 3, 4, 6 ч. 3 ст. 76 КК на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» для повнолітніх суб`єктів пробації»; не пізніше десяти днів після набрання вироком законної сили прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації для постановки на військовий облік (уточнення даних військового обліку), про що повідомити з наданням підтверджуючих документів органу з питань пробації.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки вчиненої повторно з проникненням у інше приміщення чи сховище, вчиненої за наступних обставин.

12 березня 2021 року, близько 20.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, перебуваючи біля автомобіля «ВАЗ 2104» д/н НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою металевої викрутки, яку знайшов на території вказаного домоволодіння, пошкодив замок дверей багажного відділення автомобіля внаслідок чого відкрив їх та проник до салону вказаного автомобіля, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме зварювальний апарата марки «Edon MIG-308», вартістю 5066 грн., після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував належним чином того, що обвинувачений вину у скоєному визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, відсутні обставин, що обтяжують покарання та не виконав вимоги ст. 69-1 КК, положення якої є імперативними та призначив покарання яке перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Зазначає, що максимальне покарання з урахуванням положень ст. 69-1 КК за інкримінований ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК не може перевищувати 4 років позбавлення волі, у зв`язку з чим призначення судом покарання у виді 5 років позбавлення волі призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника обласної прокуратури та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Обвинувачений та його захисник до суду не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином, не звертались із заявою/клопотанням про її особисту участь яка відповідно до ч. 4 ст. 401 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не є обов`язковою, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК).

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх такими, що ґрунтуються на положеннях закону.

При призначенні покарання суд першої інстанції, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, правильно врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема відомості які характеризують особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Суд апеляційної погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , шляхом застосування положень ст. 75 КК і таке рішення не оскаржується в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Аналіз приписів наведеної норми свідчить, що передбачені в ній правила призначення покарання можуть застосовуватися при вчиненні злочину будь-якого ступеня тяжкості, незалежно від форми його вини, наявності ознак співучасті тощо.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на три роки з покладанням обов`язків передбачених п. 1, 3, 4, 6 ст. 76 КК.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є особою раніше судимою, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, обставинами, що пом`якшують покарання, визнано його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують його покарання відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора та доходить висновку, що судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 69-1 КК, що потягло неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК покарання у виді п`яти років позбавлення волі, яке хоч і передбачене санкцією статті, проте у відповідності до положень ст. 69-1 КК, його розмір не може бути більше ніж дві третини максимального строку.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин суд апеляційної існтанції вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000152 стосовно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України в частині призначеного покарання, змінити

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 3, 4 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_7 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» для повнолітніх суб`єктів пробації»;не пізніше десяти днів після набрання вироком законної сили прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації для постановки на військовий облік (уточнення даних військового обліку), про що повідомити з наданням підтверджуючих документів органу з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4