Номер провадження: 11-кп/813/636/24
Справа № 505/1793/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Шахта №- 7 Макіївського району Донецької області, громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000581,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня його затримання з 12.05.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 27 200 (двадцять сім тисяч двісті ) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Також вироком вирішено питання заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 11 травня 2020 року, близько 19 години 00 хвилин, знаходячись на території власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , в той же день та час, знаходячись на території власного домоволодіння, розташованого за вище вказаною адресою, більш точного місця в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, з раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, наніс останньому 1 (один) удар кухонним ножом в передню поверхню грудної клітки.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сліпого, проникаючого ушкодження передньої поверхні грудної клітки, яке проникає в грудну порожнину з ушкодженням передньої стінки аорти грудного відділу на рівні VIII грудного хребця, з кровотечою в грудну клітину (1450мл рідкої крові та її згортків). В свою чергу, спричинене ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного ножового поранення нижніх відділів грудної клітини справа (епігатсральна ділянка справа) з ушкодженням грудної частини аорти призвела до гострої крововтрати, що призвело до смерті потерпілого ОСОБА_10 в період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 50 хвилин 11.05.2020 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що її подали

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає наступне:

- суд не звернув уваги на те, що ніхто зі свідків не чув та не бачив сварки між обвинуваченим та потерпілим;

- на знарядді злочину відсутні відбитки пальців рук ОСОБА_7 ;

- дані про час скоєння злочину, які містяться в матеріалах справи суперечать один одному;

- покази свідка ОСОБА_11 не викривають дії обвинуваченого та не підтверджують його причетність до інкримінованого злочину.

На підставі цього обвинувачений просить вирок скасувати та направити матеріали провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду

Апеляційний розгляд справи проведений за відсутності потерпілої ОСОБА_9 повідомленої належним чином про місце та час апеляційного розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду від якої не надходило. Учасники провадження в судовому засіданні апеляційного суду вважали можливим продовжити апеляційний розгляд за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок скасувати, направити справу на новий судовий розгляд, його захисника, який просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в зв`язку з недоведеністю його вини, а у разі наявності підстав передбачених ст. 415 КПК України, просив вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за обставин, наведених у вироку.

Щодо вимог в прохальній частині апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати вирок суду, призначити новий розгляд в суді 1-ої інстанції, які були підтримані захисником, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, вимогами ч. 1 ст. 415 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для призначення нового судового розгляду кримінального провадження, проте в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 взагалі не міститься належного обґрунтування необхідності його призначення та не конкретизовано допущених судом 1-ої інстанції порушень, які б слугували належною підставою для постановлення апеляційним судом такого рішення.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині та скасування вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження.

Що стосується тверджень обвинуваченого та сторони захисту стосовно недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то вони є неприйнятними з огляду на таке.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, посилаючись на те, що 11 травня 2020 зранку до нього прийшов його знайомий ОСОБА_12 і вони з 10.00год ремонтували огорожу. Під час роботи вживали алкоголь, вдвох випили близько 2-3 пляшок горілки. Закінчили роботу коли був ще день. Також розповів, що після того як вони з ОСОБА_12 закінчили роботу, до нього прийшов його сусід ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 та просили мангал.

Після того як ОСОБА_10 із ОСОБА_11 приходили до нього просити мангал він ОСОБА_10 більше не бачив.

В подальшому ОСОБА_7 побачив, як біля домоволодіння його сусіда ОСОБА_11 , почали збиратися люди. Пізніше до нього кілька разів приходив ОСОБА_12 , вони ще кілька разів випили горілки, потім прийшли працівники поліції.

Водночас, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, та обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- покази свідка ОСОБА_11 , який в судовому засідання пояснив, що 11.05.2020 він близько 10.00 вийшов на двір покосити траву та зустрів знайомого ОСОБА_10 , який запропонував разом відпочити та пожарити шашлику, в зв`язку із тим, що у нього немає мангала, останні попросили його у сусіда напроти, тобто у обвинуваченого ОСОБА_7 . Після того, ОСОБА_10 поїхав скупитися до магазину та через деякий час повернувся з продуктами. Залишивши продукти останній поїхав додому залишити мопед, а він порався по господарству. Через деякий час він почув, що його хтось кличе біля паркану, та він зрозумівши, що це ОСОБА_7 , враховуючи його стан алкогольного сп`яніння, не звернув на нього уваги. Однак через декілька хвилин до нього на подвір`я зайшов ОСОБА_10 та почав його кликати, а потім впав в нього на порозі. Коли вони з дружиною намагалися надати йому допомогу, то побачили на тілі ОСОБА_10 поранення, крові не було, а футболка на тому ж місці була прорізана, після чого вони викликали швидку;

- покази свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що 11.05.2020 в вечері ОСОБА_14 збирався до них у гості, в той же день в вечері, ОСОБА_15 зайшов до неї на подвір`я та впав на порозі плошмя, коли стали його переносити то у нього задралася футболка, на животі у нього була видна рана, на футболці в тому ж районі був проріз.

- покази свідка ОСОБА_16 яка в судовому засіданні пояснила, що 11.05.2020 близько 18.45 знаходилася на своєму городі та побачила, як повз город на мопеді в сторону свого дому проїхав ОСОБА_10 . Через деякий час останній вже повертався в зворотному напрямку пішки та розмовляв з кимось по телефону. Хода його була чітка йшов сам, ні попереду, ні позаду нікого не було;

- покази свідка ОСОБА_17 яка в судовому засіданні пояснила, що вона дружина обвинуваченого ОСОБА_7 , що коли все сталося її дома не було, вона знаходилася близько тижня у своєї дочки в м. Одесі. В той день вона розмовляла з своєю сусідкою, яка повідомила, що до неї приходив ОСОБА_7 за молоком та був у п`яному вигляді. Також повідомила, що її чоловік лівша та може випивати;

- покази свідка ОСОБА_12 який в судовому засідання пояснив, що зранку 11.05.2020 він пішов до ОСОБА_7 варити паркан та вони працювали приблизно до 14.00год. Під час роботи вони вживали алкоголь, скільки випили не пам`ятає. В результаті вживання алкоголю ОСОБА_7 став нестерпний, почав говорити, що він нібито в нього щось вкрав, через що останній покинув весь свій інструмент в обвинуваченого та пішов додому спати. Близько 17.00 год він прокинувся та пішов до обвинуваченого за своїми речами та провідати останнього, коли побачив біля будинку ОСОБА_11 машини швидкої та поліції. Зайшовши до будинку ОСОБА_7 , останній сидів на кухні та щось незрозуміле говорив «чи вкрав, чи вбив». Коли він вийшов в сусідню кімнату забрати свою кофту, обвинувачений вийшов за ним та не віддав кофту, вказавши що це його. Крім того в цій кімнаті обвинувачений вказав на ніж та вказав нібито цим ножом когось вбив, він в це не повірив, але враховуючи стан обвинуваченого закинув ніж, зі зламаною ручкою, на шафу.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, якими підтверджується вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме:

- протокол огляду місця події від 11.05.2020, під час якого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено труп ОСОБА_10 ;

- акт застосування службової собаки від 11.05.2021 відповідно до якого, остання від місця виявлення трупу ОСОБА_10 привела до будинку АДРЕСА_1 , в якому мешкає обвинувачений ОСОБА_7 ;

- протокол обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в якому мешкає обвинувачений ОСОБА_7 , де було знайдено знаряддя вчинення злочину;

- протокол затримання ОСОБА_18 в порядку ст.208 КПК України від 12.05.2020, під час якого в обвинуваченого було вилучено футболку зеленого кольору;

- протокол огляду трупа ОСОБА_10 від 12.05.2020, під час якого були виявлені тілесні ушкодження;

- висновок судово-медичної експертизи №-86 від 19.06.2020 згідно якого смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати, яка розвилася в результаті проникаючого колото-різаного ножового поранення нижніх відділів грудної клітини справа з ушкодженням грудної аорти. Дане ушкодження могло утворитися в результаті дії колюче-ріжучого предмета, який має обушок та лезо. Приймаючи до уваги напрямок ранового каналу, ймовірно, що пошкодження потерпілому було здійснено лівою рукою. Смерть потерпілого настала в період часу з 19.00 до 19.50 11.05.2020;

- висновок судово-медичної експертизи №-221 від 27.05.2020, згідно якого на джемпері покійного ОСОБА_10 виявлено одне колото-різане пошкодження, яке могло бути спричинене виявленим під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 ножом;

- висновок судово-медичної експертизи №-222 від 27.05.2020, згідно якого на клапті шкіри нижнього відділу грудної клітки справа покійного ОСОБА_10 виявлено одне колото-різане пошкодження, яке могло бути спричинене виявленим під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 ножом;

- висновок судово-медичної експертизи №-506 від 02.06.2020, згідно якого на кухонному ножі вилученому 11.05.2020 під час обшуку в житловому будинку ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 ;

- висновок судово-медичної експертизи №-521 від 02.06.2020, згідно якого на марлевому тампоні зі змивами з лівої руки обвинуваченого ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 ;

- висновок судово-медичної експертизи №-557 від 11.06.2020, згідно якого на фіранці вилученій 11.05.2020 під час обшуку в житловому будинку ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 ;

- висновок судово-медичної експертизи №-561 від 16.06.2020, згідно якого на футболці вилученій 12.05.2020 у ОСОБА_7 під час його затримання знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 ;

- протокол освідування обвинуваченого ОСОБА_7 в Подільській МЛ від 12.05.2020 під час якого жодних пошкоджень у останнього з зовнішньою кровотечою і взагалі тілесних ушкоджень в нього не виявлено;

- протокол слідчого експерименту, під час якого свідок ОСОБА_12 розповів та показав де він виявив ніж зі слідами крові в будинку ОСОБА_7 , який в подальшому закинув на шафу;

- протокол слідчого експерименту, під час якого свідок ОСОБА_16 розповіла що 11.05.2020 близько 18.42 вона перебувала в себе на присадибній ділянці, коли повз неї проходив ОСОБА_10 , який розмовляв по телефону, ішов сам, ні перед ним ні позаду ніхто не йшов, хода була рівна;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.07.2020, під час якого свідок ОСОБА_12 серед представлених на огляд ножів вказав на той, який виявив 11.05.2020 в будинку ОСОБА_7 ;

- протокол огляду телефону свідка ОСОБА_11 від 12.05.2020, встановлено, що о 11.05.2020 о 18.58год він розмовляв з потерпілим ОСОБА_10 і той повідомив, що вже підходить до його домоволодіння, а о 19.02 год він вже викликав ОСОБА_10 швидку.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що на знарядді злочину відсутні відбитки пальців рук ОСОБА_7 апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів про наявність відбитків пальців на знарядді злочину. Проте, матеріали справи містять інші належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом вказують на використання ножа, як знаряддя злочину саме ОСОБА_7 .

Зокрема, відповідно до протокол обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в якому мешкає обвинувачений ОСОБА_7 , було знайдено знаряддя вчинення злочину.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №-222 від 27.05.2020, згідно якого на клапті шкіри нижнього відділу грудної клітки справа покійного ОСОБА_10 виявлено одне колото-різане пошкодження, яке могло бути спричинене виявленим під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 ножом.

Водночас, зі змісту висновку судово-медичної експертизи №506 від 02.06.2020 року вбачається, що на вищевказаному кухонному ножі, вилученому 11.05.2020 під час обшуку в житловому будинку ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 , при відсутності тілесних ушкоджень на момент події у підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до протоколу освідування обвинуваченого від 12.05.2020 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №-521 від 02.06.2020, згідно якого на марлевому тампоні зі змивами з лівої руки обвинуваченого ОСОБА_7 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої, не виключається походження її від потерпілого ОСОБА_10 ;

Зазначений висновок експертизи також узгоджується з показами свідка ОСОБА_17 (яка є дружиною обвинуваченого) наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка серед іншого повідомила, що обвинувачений ОСОБА_7 , є лівшою.

А також покази свідка ОСОБА_12 який в судовому засідання пояснив, серед іншого повідомив, що коли він вечері повернувся до будинку ОСОБА_7 , останній сидів на кухні та щось незрозуміле говорив «чи вкрав, чи вбив». А коли свідок вийшов в сусідню кімнату забрати свою кофту, обвинувачений вийшов за ним та не віддав кофту, вказавши що це його. Крім того в цій кімнаті обвинувачений вказав на ніж та вказав нібито цим ножом когось вбив.

Аналізуючи викладене вище, колегія суддів доходить стійкого переконання про те, що на кухонному ножі, вилученому в домоволодінні за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , була виявлена кров саме потерпілого ОСОБА_10 , з огляду на відсутність на момент події будь-яких, в тому числі колюче-ріжучих, ушкоджень на тілі ОСОБА_7 , а також в сукупності вказує на те, що саме ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Щодо, доводів обвинуваченого про те, що свідки безпосередньо не бачили факту нанесення тілесних ушкоджень, апеляційний суд зауважує наступне.

Так на підставі логічного тлумачення положень ч. 1 ст. 85 КПК України вбачається, що докази в кримінальному провадженні стосовно факту вчинення кримінального правопорушення конкретною особою поділяють на прямі та непрямі.

Підставою для поділу доказів на прямі та непрямі (побічні) є характер їх відношення до обставин, які підлягають доказуванню.

Так, прямим є доказ, який прямо та безпосередньо встановлює наявність чи відсутність обставин, що доказується.

Непрямим (побічним) є доказ, який спочатку обґрунтовує наявність чи відсутність проміжного (доказового) факту, а через нього наявність чи відсутність шуканої обставини предмета доказування. Непрямі докази вказують на окремі факти, на основі логічного аналізу сукупності яких встановлюються окремі елементи складу кримінального правопорушення та інші обставини предмета доказування.

Існує правило, згідно якого один непрямий доказ не може бути покладений в обґрунтування процесуального рішення, необхідно сформувати систему непрямих доказів, в якій би кожний непрямий доказ був нібито ланкою нерозривного ланцюга.

Враховуючи вищезазначене, норми чинного КПК України не містять заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

У даному кримінальному провадженні покази свідків є непрямими доказами, однак вказані покази дозволяють відтворити обставини які відбувались, повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами та в сукупності підтверджують вину обвинуваченого.

Так, в зазначеному кримінальному провадженні, факт скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції встановив на підставі дослідження та оцінки сукупності інших вищенаведених належних та допустимих непрямих доказів, які, з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист непослідовних версій обвинуваченого, що не узгоджувалися із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_7 відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість наведених висновків суду 1-ої інстанції апеляційна скарга обвинуваченого не містять.

Зазначена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується також із практикою суду касаційної інстанції, зокрема, аналогічні висновки містяться в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07.12.2020 у справі №728/578/19 (провадження №51-3411км20).

За встановлених обставин, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції, доходить переконання про те, що висунута стороною обвинувачення версія подій знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, сукупності зібраних по справі доказів достатньо для стійкого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, спрямованого проти життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, версія сторони захисту щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким; відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, обставин, які б пом`якшували покарання не встановлено, обставинами, що обтяжують покарання визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України на строк 9 років, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого вироку суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у кримінальному провадженні № 0000581 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4