Справа № 448/1072/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/319/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 березня 2024 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.03.2024 року задоволено клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з застави на тримання під вартою та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.05.2024 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ..

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, оскільки зазначає. що ОСОБА_7 не ухилявся від явки до суду в період зазначений в ухвалі суду, оскільки з 05.02.2024 року по 19.02.2024 включно перебував на амбулаторному лікуванні, а також 20.02.2024 року був госпіталізований до КНП «Соснівська міська лікарня», де перебував на стаціонарному лікуванні до 06.03.2024 року. Також захисник вказує, що ОСОБА_7 будучи на лікуванні, з дозволу адміністрації прибув в засідання, призначене 29.02.2024 року. Крім цього, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_7 разом із захисником прибували до суду після 06.03.2024 року та повідомляли про те, що оголошений розшук слід припинити та продовжити розгляд справи судом, таким чином захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 не порушував своїх процесуальних обов`язків, визначених запобіжним заходом заставою, яка була внесена ще 29.02.2016 року, оскільки мав поважні причини не з`являтися до суду, і про зазначені обставини суду першої інстанції було відомо на підставі отриманих відповідей від лікувального закладу.

На апеляційний розгляд захисник не прибув та про причини неявки не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи він був повідомлений належним чином телефонограмою від 28.03.2024 року, а отже його неявка у відповідності до ч.3 ст.405, ст.422-1 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, про що навела відповідні доводи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України. Максимальна міра покарання, за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення становить дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 квітня 2016 року, з подальшим утриманням в слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області. Визначено обвинуваченому розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків у сумі 100 розмірі мінімальної заробітної плати, що становить 137 800 грн., які слід внести на депозитний рахунок: № 0789 в банк ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, отримувач платежу ТУ ДСА у Львівській області, .

Відповідно до повідомлення начальника Львівської установи виконання покарань (№19) УДПтСУ у Львівській області від 29.02.2016 року ОСОБА_7 був звільнений 29.02.2016 із Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у зв`язку із внесенням застави за ОСОБА_7 громадянкою ОСОБА_9 , підтвердження про що надійшло з ТУ ДСУ у Львівській області 29.02.2016 року.

Відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Задовольняючи клопотання прокурора про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано констатував те, що обвинувачений ОСОБА_7 ухилився від явки до суду, тобто не виконав свої процесуальні обов`язки, і вказаний факт підтверджений прокурором шляхом надання довідок із медичного закладу про те, що ОСОБА_10 не перебуває на лікуванні.

Також судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 правильно враховано тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також те, що на протязі більш ніж восьми років обвинувачений ОСОБА_10 під усілякими різними мотивами, як правило ніби-то по хворобі, не являється до суду, що тривалий час унеможливлює розгляд справи за обвинуваченням останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений порушив покладені на нього раніше обов`язки.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 22 березня 2024 року про обрання ОСОБА_7 , який обвинувачується за ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: