Справа № 304/843/24 Провадження № 1-кс/304/428/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про накладення арешту на транспортний засіб «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження майном. Клопотання мотивує тим, що відділом нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження детективами БЕБ У Закарпатській області, під час якого встановлено, що 21 лютого 2024 року о 14.20 год до відділення поліції № 2 Хустського РУП з Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла постанова в справі про адміністративне правопорушення. Зі змісту постанови, 25 січня 2024 року під час патрулювання смт Міжгір`я нарядом ГРПП та працівниками УСР було зупинено автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Оглядом салону автомобіля виявлено 350 пачок цигарок марки «Джін Лінг», 460 пачок цигарок марки «Комплімент Блу», 510 пачок цигарок марки «Комплімент», без марок акцизного збору, які були вилучені. Постановою Міжгірського районного суду від 15 лютого 2024 року адміністративне провадження у справі за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП стосовно ОСОБА_5 було закрито через відсутністю у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, а також ухвалено направити матеріали справи до відділення поліції № 2 Хустського РУП задля внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 204 КК України стосовно ОСОБА_5 та проведення досудового розслідування. Як вказує детектив, досудовим розслідуванням встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 . Враховуючи викладене, детектив, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів та арешту майна, вказує, що у органу досудового розслідування є підстави та розумні підозри вважати, що вказаний транспортний засіб, в якому знаходилися тютюнові вироби, є засобом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відтак не заборона на відчуження та розпорядження транспортним засобом може призвести до його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, що можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, тому просить клопотання задовольнити та розглянути таке без повідомлення власника.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, однак подав заяву, в якій клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України про розгляд даного клопотання про арешт майна не повідомлявся.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 22 лютого 2024 року відділенням поліції № 2 Хустського РУП на підставі постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2024 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000046 за фактом виявлення нарядом ГРПП та працівниками УСР у смт Міжгір`я автомобіля марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив у вказаному автомобілі 350 пачок цигарок марки «Джін Лінг», 460 пачок цигарок марки «Комплімент Блу», 510 пачок цигарок марки «Комплімент», без марок акцизного збору. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 204 КК України (а. к. 4, 7, 8-9, 10).

Ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року за клопотанням старшого слідчого СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області накладено арешт на вилучені тютюнові вироби без марок акцизного податку (а. к. 16-17).

Шостого березня 2024 року постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні визначено підслідність за детективами Територіального управління БЕБ у Закарпатській області (а. к. 18-зворот).

Як видно з матеріалів клопотання постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 про визнання речовими доказами від 21 березня 2024 року транспортний засіб марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000046 від 22 лютого 2024 року (а. к. 19-зворот).

При цьому прокурор на підтвердження користування вказаним транспортним засобом ОСОБА_5 надає протокол його допиту як свідка від 27 березня 2024 року, в якому останній вказує, що користується транспортним засобом на підставі довіреності, а також інформацію Управління превентивної діяльності ГУ НП в Закарпатській області від 02 квітня 2024 року № 523/106/8-2024, згідно з якою громадянина ОСОБА_5 під час керування транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР (а. к. 20-21, 23-зворот).

З приводу невідповідності маркування на вилучених із вказаного автомобіля тютюнових виробів вимогам спеціального Закону та непридатності таких до реалізації на території України, прокурор долучає висновок експерта від 18 квітня 2024 року № СЕ-19/107-24/3701-ТВ (а. к. 26-29).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки транспортний засіб може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що зазначене майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 21 березня 2024 року визнано речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки може бути використаний як доказ події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження №0000046 від 22 лютого 2024 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Так, як встановлено слідчим суддею на підставі інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, І.Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 29 березня 2024 року за номерними знаками НОМЕР_1 , зареєстрований транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , білого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право власності набуте 02 липня 2010 року на підставі Договору біржової угоди КП ТЗ № 1047/10 від 15 травня 2010 року. Реєстраційні дані здійснені у ТСЦ 2144 РСЦ МІС в Закарпатській області (а. к. 22).

Окрім цього належність транспортного засобу ОСОБА_4 підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. к. 13).

За наведених обставин та з врахуванням того, що власність є одним із найголовніших об`єктів кримінально-правової охорони, слідчий суддя вважає обґрунтованим задовольнити клопотання прокурора частково та застосувати заборону розпорядження транспортним засобом марки марки «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_1 , зважаючи на встановлені ризики приховування, псування майна, яке є речовим доказом, що у свою чергу не позбавляє власника можливості користуватися таким.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно в частині розпорядження таким не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000046 від 22 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску, білого кольору, що на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1