Провадження №11-кп/801/102/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прага, Республіки Чехія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, а саме:

-16.05.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі та звільненим від відбуванням призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Згідно з вироком Вінницького апеляційного суду від 11.12.2019 вирок змінено і ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді 2 років обмеження волі;

-29.09.2021 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого 15.04.2022 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , маючи не зняті та непогашені судимості, на шлях виправлення не встав та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

18.01.2023 приблизно о 09:00 год, ОСОБА_8 перебував за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , де до нього в гості зайшов знайомий ОСОБА_10 . В ході розмови, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними відбувся словесний конфлікт, який в подальшому переріс в бійку, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_10 невстановлену кількість ударів кулаками у життєво-важливий орган в голову (по обличчю) та тулуб, внаслідок чого останній впав на підлогу та перестав чинити супротив. Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 лежить на підлозі в безпорадному стані і не може захистити себе, тобто не становить будь-якої загрози для нападника, підійшов до останнього та ногою наніс йому невстановлену кількість ударів в область тулуба, ніг та голови.

Після побиття ОСОБА_10 ОСОБА_8 наказав йому залишити його будинок, а сам продовжив займатися справами за місцем свого проживання.

Згідно з висновком експерта № 116/117/151/152 від 24.02.2023, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота - розриву селезінки, шо супроводжувався внутрішньочеревною кровотечою (об`ємом 1000 мл); перелому 7-го ребра справа по середній пахвинній лінії зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 по давності утворення відповідають терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи - 18.01.2023 та за ступенем тяжкості належать:

- закрита тупа травма живота - розрив селезінки, що супроводжувався внутрішньочеревною кровотечою (об`ємом 1000 мл) - до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являвся небезпечним для життя в момент заподіяння та супроводжувався загрозливими для життя явищами;

- перелом 7-го ребра справа по середній пахвинній лінії зі зміщенням - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являвся небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинив тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я.

Не погоджуючись із даним вироком суду, заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості. Ухвалити новий вирок та засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання на виконання вироку апеляційного суду. В решті вирок залишити без змін.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що до вчинення злочину, за який ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком, він був раніше неодноразово судимим (2 рази), як за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, так і за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров?я особи. При цьому, судимості за попередніми вироками не зняті та не погашені. Проте, навіть призначення за попередніми вироками суду покарання у виді реального обмеження та позбавлення волі не попередило вчинення ним, менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі, нового умисного, тяжкого злочину проти життя та здоров?я особи, внаслідок вчинення якого потерпілому ОСОБА_10 видалили селезінку через її пошкодження.

Крім цього, поза увагою суду залишилося те, що, будучи засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 за ч. ч. 1, 2 ст. 190, ст. 75 КК України на 2 роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,

Також зазначає, що суд, обгрунтовуючи у вироку необхідність призначення ОСОБА_8 покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, вказав на наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей. Разом з тим, наявність на утриманні неповнолітніх дітей жодним чином не знижує суспільної небезпеки вчиненого злочину та його тяжкості, а також не було стримуючим фактором для обвинуваченого при вчиненні злочину.

Заслухавши доповідь головуючого судді , виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано по ч.1 ст. 121 КК України, учасниками не оскаржується доведена кваліфікація дій обвинуваченого.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_8 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Дискреційні повноваження суду визнаються Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, належним чином мотивував своє рішення про застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_8 , в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого та його характеризуючі дані, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки, осуд такої поведінки, бажання нести кримінальну відповідальність за вчинене, відсутність претензій зі сторони потерпілого до обвинуваченого та їх примирення, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

До того ж, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні просив не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки той являється його товаришем та претензій до обвинуваченого не має, обвинуваченим відшкодовано завдану йому шкоду. Така позиція підтримана потерпілим і при апеляційному розгляді, про ,що потерпілий повідомив суд в заяві.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дають можливість застосувати до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Колегія суддів не погоджується із доводами прокурора в апеляції, що суд не обґрунтував та не прийняв без урахування тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину та даних про його особу, що не сприяє меті покарання та є недостатнім для його виправлення і запобігання новим злочинам.

Так, суд першої інстанції при обранні виду і розміру покарання обвинуваченому правильно врахував вік обвинуваченого, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, на переконання апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, висновок суду про можливість застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, а доводи прокурора в апеляції про незаконність застосування судом ст.75 КК України є необґрунтованими.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає,що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 відносно ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і мотивованим, а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворого покарання необґрунтованою, а вирок суду першої інстанції таким, що не підлягає зміні чи скасуванню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, в тому числі і тих про які зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4