ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/718/24 Справа № 428/430/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у порядку письмового апеляційного провадження апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 00000005 у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності стосовно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нова Астрахань Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження щодо неї за ч. 1 ст. 212 КК у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено її від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

У зв`язку із закриттям кримінального провадження цивільний позов прокурора Луганської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Луганській області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена не погоджується з формулюванням, викладеним в мотивувальній частині оскарженої ухвали, яке розпочинається зі слів: Встановлено, що... і далі суд на сторінках 1-4 наводить зміст обвинувального акту, але таким чином, що фактично йдеться про встановлення саме судом, а не стороною обвинувачення в обвинувальному акті, факту ухилення від сплати податків обвинуваченою ОСОБА_6 .

Однак, наведені у обвинувальному акті обставини судом не встановлювались, клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності розглядалось під час підготовчого судового засідання, отже відомості про встановлення судом факту ухилення ОСОБА_6 від сплати податків, завдання нею шкоди державі тощо, внесені в оскаржену ухвалу безпідставно.

Заявлений у кримінальному провадженні і залишений оскарженою ухвалою без розгляду цивільний позов прокурора в інтересах Головного управління Державної податкової служби в Луганській області про стягнення з обвинуваченої 3 305 387,27 грн шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тепер може бути пред`явлений прокурором безпосередньо до цивільного суду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналогічні положення містить ч. 6 ст. 78 КАС України.

З огляду на вищевикладене оскаржена ухвала має преюдиційне значення при розгляді вказаного цивільного позову, а також в разі розгляді справ відносно ОСОБА_6 чи/та ФОП ОСОБА_6 , наприклад, в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Оскаржена ухвала обґрунтованою не є, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають. Суд першої інстанції, отримавши під час підготовчого судового засідання клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, розглянув його невідкладно, як це передбачено ч. 4 ст. 286 КПК.

З`ясування обставин справи, дослідження та оцінювання доказів судом не здійснювалось і не могло бути здійснено з огляду на стадію судового провадження у справі (підготовче провадження).

За таких обставин, викладені в оскарженій ухвалі відомості про встановлення судом факту ухилення від сплати податків обвинуваченою ОСОБА_6 обставинам справи не відповідають.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Апелянт вважає, що заміна апеляційним судом словосполучення «Встановлено, що» у першому та третьому абзацах першого аркуша мотивувальної частини оскарженої ухвали на словосполучення «Згідно обвинувального акту...» виправить неточність, допущену судом першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Сторони кримінального провадження про час і дату судового засідання в суді апеляційної інстанції повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Обвинувачена в апеляційній скарзі просила розглянути апеляційну скаргу без її участі та без участі її захисника. 09.02.2024 додатково подала клопотання з посиланням на положення ст. 406 КПК та просила провести апеляційний розгляд без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 406 КПК суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Враховуючи вищевикладене, а також позиції учасників кримінального провадження апеляційний суд доходить висновку про здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали в порядку письмового апеляційного провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями статті 285 КПК регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У відповідності до ст. 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (частини 1, 4 даного закону).

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої, матеріали кримінального провадження, законність та обґрунтованість висновків і мотивів суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вищезазначені положення кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав належним чином, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, це підтверджується матеріалами кримінального провадження і ці обставини не оскаржуються сторонами кримінального провадження, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК, завершено 30.06.2020, і з цієї дати починається перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 19.05.2020 року зупинялось у зв`язку з розшуком підозрюваної на 10 днів на період з 24.11.2021 до 03.12.2021.

Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК).

Згідно з санкцією ч. 1 ст. 212 КК (в редакції Закону № 101-IX від 18.09.2019) за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачене покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 КК (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 12 КК (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212 КК є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За таких обставин, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014) строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК, закінчився 11.07.2022.

Погоджуючись, у цілому, з рішенням суду першої інстанції про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, колегія суддів апеляційного суду, що воно мало бути закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), з огляду на положення ч. 2 ст. 4 КК та дату закінчення злочину - 30.06.2020, апеляційний суд доходить висновку, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, з урахуванням строку зупинення кримінального провадження, закінчився не 10.07.2023, як зазначив суд першої інстанції, а 11.07.2022.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК).

Як слідує з технічної фіксації судового засідання від 04 грудня 2023 року, в судовому засіданні розглянуто клопотання ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності. Обвинувачена та її захисник підтримали клопотання і просили його задовольнити, прокурор також підтримав клопотання сторони захисту і просив його задовольнити.

Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови Верховного Суду від 10 червня 2021 року, справа № 640/11750/17; від 25 лютого 2021 року, справа № 192/3301/16-к та інші).

Норми процесуального закону вказують на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК (постанови Верховного Суду від 12 квітня 2023 року, справа № 522/20663/17; від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к; від 24 травня 2018 року, справа № 200/4664/14-к та інші).

Враховуючи позицію сторін кримінального провадження та закінчення строків давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання захисту та закриття кримінального провадження.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо формулювання мотивувальної частини оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, звернула увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Аналогічні положення викладені і в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12, відповідно до якого, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ст. 11-1 КПК (1960 року) таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Суд зазначає, що підстави для закриття кримінального провадження з огляду на спричинені ними юридичні наслідки для особи, стосовно якої відбувається таке закриття, в теорії права та правозастосовній практиці прийнято класифікувати як реабілітаційні та нереабілітаційні. Втім у національному юридичному регулюванні немає такої чіткої класифікації.

Колегія суддів, зауважує, що реабілітаційні підстави закриття кримінального провадження, передбачені в пунктами 1 - 3 частини 1 статті 284 КПК, а саме: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; а також випадки, передбачені ч. 1 ст. 373 КПК - ухвалення виправдувального вироку у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Всі види звільнення особи від кримінальної відповідальності, як ті, що передбачені в Загальній частині КК, так і ті, які передбачені в Особливій частині КК, відносяться до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження.

Конституційний Суд України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (справа щодо презумпції невинуватості) ухвалив рішення від 08 червня 2022 року № 3-р(II)/2022 у справі № 3-20/2021(40/21), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі рішення КСУ) встановив невідповідність положень п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що кримінальне провадження закривалось стосовно особи у зв`язку з декриміналізацією (нереабілітуючою підставою) без її згоди і законодавство не передбачало механізму, який дозволив би спростувати сумніви в невинуватості особи, для реалізації особою її права заперечувати проти закриття з цих підстав, постати перед судом і бути повністю реабілітанованою, чим порушувалась презумпція невинуватості та інші принципи права.

Порядок реалізації положень про декриміналізацію, як підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння № 2810-IX від 01.12.2022 був предметом розгляду Конституційного Суду України у вищезазначеній справі і, суд, враховуючи відсутність процесуальної можливості у особи щодо якої закрите кримінальне провадження з нереабілітуючої підстави постати перед судом та вимагати оцінки суду законності та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення з метою своєї повної реабілітації, дійшов висновку, що таке законодавче регулювання порушує права такої особи та презумпцію невинуватості.

В подальшому Законом України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння законодавцем запроваджений процесуальний механізм вирішення вказаного питання.

На відміну від декриміналізації, як підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК в редакції до Закону № 2810-IX від 01.12.2022, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальність (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК), завжди передбачав механізм реабілітації особи, а саме законом заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності, зокрема і за ст. 49 КК, якщо вона проти цього заперечує, наприклад особа займає позицію, що вона не причетна до скоєння злочину, і у такому разі судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку за результатами якого суд може ухвалити виправдувальний вирок (повна реабілітація особи) або обвинувальний вирок, проте зі звільненням особи від кримінального покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК.

Водночас в постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в абз. 20 23 розділу Мотиви суду сформулювала наступні висновки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

У цій справі звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження з цих підстав здійснено з нереабілітуючих підстав і заміна формулювання у мотивувальній частині ухвали встановлено, що... чи відповідно до обвинувального акта..., як просить апелянт, не змінить правових наслідків ухваленого рішення.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 , яка була представлена захисником, подала клопотання про закриття кримінального провадження з вказаних вище підстав, обвинувачена та захисник підтримали його та просили задовольнити, проти чого не заперечувала сторона обвинувачення і дане клопотання було задоволено судом.

З апеляційної скарги обвинуваченої слідує, що вона наводить доводи, які свідчать про усвідомлення нею правових наслідків оскарженого судового рішення, зокрема і про його преюдиціальне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 не просить апеляційний суд скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з метою проведення повного судового розгляду в загальному порядку, оскільки вона добросовісно помилялась у підставах та наслідках заявленого клопотання, у зв`язку з чим має намір реалізувати своє право на забезпечення державою доведеності її вини перед судом, своєї реабілітації та реалізації інших прав, передбачених статтею 62 Конституції України, статтею 2, пунктів 3, 5, 10, 14 частини першої статті 3, статей 7, 17 КПК.

Як уже було зазначено вище, зміна формулювання, викладеного в оскарженій ухвалі не змінить правових наслідків оскарженого судового рішення.

Таким чином, за результатами апеляційного провадження, апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених статтями 87, 412 КПК які були б безумовними підставами для скасування або зміни оскарженого судового рішення, клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження розглянуто судом з належним дотриманням вимог статей 49 КК, 284 288 КПК та постановив законну та достатньо мотивовану ухвалу, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченої є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 284 - 288, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4