Справа № 573/493/24
Номер провадження 1-кс/573/182/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 березня 2024 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Сумської області, Білопільського району, с. Рижівка, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимого,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

08.03.2024 слідчий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 05.03.2024 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 перебували в АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Близько 23:00 між ними виникла словесна сварка, яка переросла в бійку, під час якої в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на умисне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання смерті потерпілого, ОСОБА_4 взяв зі своєї сумки ніж, наніс ним ОСОБА_7 три удари в область грудної клітки зліва, після чого припинив свої протиправні дії та покинув домогосподарство, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчене з причин, які не залежали від його волі.

Вказані відомості внесені до ЄРДР 06.03.2024 за №0000111 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

06.03.2024 о 12:45 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 07.03.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про здійснення ним закінченого замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначив те, що ОСОБА_4 усвідомлює, що за вчинений ним замах на злочин передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі. Вказане свідчить про ймовірність спроби останнього переховуватися від органів досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_4 не звернувся до правоохоронних органів, не вжив заходів щодо надання потерпілому медичної допомоги, залишив місце події та намагався виїхати в інший населений пункт.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину за пред`явленою підозрою визнав частково та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому пояснив, що 05.03.2024 він приїхав до с. Рижівка пом`янути односельчанина, який загинув під час обстрілу, та забрати речі зі свого будинку. Близько 18:00 вони разом зі ОСОБА_7 перебували в АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Останній почав його ображати нецензурними словами, розкидати продукти, у зв`язку з чим він попросив цього не робити, взяв свою сумку і хотів йти, але ОСОБА_8 почав його бити і сказав, що він «з цієї хати не вийде». Коли він впав на підлогу, останній сів на нього зверху та продовжив бити, від чого він втратив свідомість. Коли отямився, то з його рота йшла кров, а ОСОБА_9 був в іншій кімнаті. Він запитав у ОСОБА_9 що трапилося, на що той сказав, що він його підрізав. Підозрюваний побіг до фельдшера, але вдома нікого не було. Він злякався, що його може вбити брат ОСОБА_9 , а тому пішов переночувати в свій будинок, який знаходиться в с. Рижівка. Зранку він їхав на велосипеді додому до м. Білопілля та був затриманий на блок-пості.

Захисник ОСОБА_5 просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.03.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норма національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя також не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, соціальні зв`язки, його майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин пов`язаний із застосування насильства, з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі до 10 років, раніше не судимий, ніде не працює, проживає зі співмешканкою, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, скарги на останнього до міської ради не надходили.

Доказів на підтвердження того, що останній переховувався від органів досудового слідства чи суду, перешкоджав встановленню істини в справі суду надано не було.

При цьому слідчий суддя критично ставиться до твердження слідчого та прокурора, що запобігти наявним ризикам можна лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме: тримання під вартою.

Доводи прокурора про те, що до підозрюваного неможливо застосувати домашній арешт, оскільки останній проживає в с. Рижівка, є безпідставними та спростовуються довідкою від 03.01.2023 про взяття ОСОБА_4 на облік ВПО за адресою: АДРЕСА_1 ; довідкою старости від 07.03.2024, з якої вбачається, що підозрюваний тривалий час не проживає в с. Рижівка та показами свідка ОСОБА_10 , яка показала, що ОСОБА_4 є її цивільним чоловіком і останні два роки проживає в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою не буде виправданим у цьому конкретному кримінальному провадженні, а запобігти доведеним у судовому засіданні ризикам зможе більш м`який запобіжний захід, який є менш суворий ніж тримання під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю.

При цьому на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло цілодобово, без застосування електронного засобу контролю та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора та слідчого за першою вимогою;

2) заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду, а також за винятком необхідності прибуття до укриття під час повітряної тривоги або загрози артобстрілу;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності);

5) не відлучатись за адміністративні межі м. Білопілля без дозволу слідчого, прокурора, суду;

6) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в кримінальному провадженні.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом на ОСОБА_4 , визначити до 05 травня 2024 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою під час перебування під домашнім арештом мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування покласти на слідчого СВ Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя