Справа № 370/2782/21
Провадження №1-кп/369/747/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0000448 від 13 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Чуднівського району Житомирської області, який має вищу освіту, не одружений, фізична особа-підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ірпінського міського суду Київської області від 31.07.2017 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 296, ч. ст. 127, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, звільнений 07.06.2018 з Бориспільської ВК № 119 на підставі ухвали Бориспільського міського суду Київської області від 30.05.2018 з заміною на виправні роботи на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів з утриманням 20 % доходів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні на обговорення поставлено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , яке прокурор обґрунтував тим, що у справі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та ризик його впливу на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор зазначив, що обвинувачений, зокрема немає міцних соціальних зв`язків, не має осіб на утриманні, до затримання не був працевлаштованим, а відновив свій статус фізичної особи-підприємця тільки в період перебування під запобіжним заходом у виді домашнього арешту, а також обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, не став на шлях виправлення, оскільки обвинувачується зокрема й у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України в період відбуття виправних робіт, а також у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, маючи непогашену судимість.

Представник потерпілих ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали та просили продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 з огляду на реальність ризиків у справі.

Захисник ОСОБА_6 проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 заперечив з підстав необґрунтованості доводів прокурора щодо ризиків, які продовжують існувати у справі та просив замінити обвинуваченому запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому захисник зазначив, що ризик впливу на свідків та потерпілих не підтверджений жодними доказами, вкотре звертав увагу в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_7 не допускав порушень під час перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання зокрема: в частині впливу на вказаних осіб. Також зазначав, що обвинувачений має достатні соціальні та родинні зв`язки та має позитивну характеристику з місця роботи. Захисник також зазначав про необґрунтованість ризику переховування, оскільки обвинувачений не порушував режим перебування на домашньому арешті, оскільки 18 перевірок працівниками поліції за місцем проживання обвинуваченого не показали фактів порушень. Захисник зазначав про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, висловлював незгоду із зібраними у справі доказами, звертав увагу на відсутність у потерпілого ОСОБА_8 згідно з заявою останнього будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи свого захисника в повному обсязі та проти клопотання прокурора заперечив з підстав необґрунтованості належними доказами заявлених ризиків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про необґрунтованість повідомлених йому підозр та обвинувачення, посилаючись на відсутність достатніх і допустимих доказів у справі. Вказував про наявність у нього достатніх соціальних зв`язків.

Суд, вивчивши наявні матеріали, вислухавши думку учасників процесу, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд перебуває на стадії дослідження письмових доказів та допиту свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зокрема й у вчиненні особливо тяжкого злочину, маючи непогашену судимість за вчинення ряду злочинів насильницького характеру. Суд враховує в сукупності конкретні обставини цієї справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений ОСОБА_7 , ступінь тяжкості інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, до затримання не мав постійного місця роботи, відновив статус фізичної-особи підприємця лише під час перебування під дією запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, має на утриманні неповнолітню доньку, яка проживає окремо від обвинуваченого, разом із своєю матір`ю, а також батьків пенсійного віку, та на підставі зазначеного, дійшов висновку, що на даному етапі розгляду справи об`єктивно доведено існування реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися на момент розгляду даного клопотання прокурора, а саме: ризик переховування від суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим в інкримінованих йому злочинах, а також існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення; ризик впливу на свідків та потерпілих, які на даний час у вказаному кримінальному провадженні не допитані.

Таким чином, враховуючи відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою обвинуваченого, зокрема і щодо стану здоров`я, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі вказані вище обставини на даній стадії розгляду справи виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні та під час судового засідання не здобуті достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Суд дійшов висновку, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить, у тому числі, з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і особливо тяжких злочинів та беззаперечно викликають суспільний резонанс, мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , наведені в судовому засіданні, щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є необґрунтованими, оскільки, наявні докази на підтвердження доводів про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (зокрема неповнолітньої дитини та батьків похилого віку) не спростовують того, що у цій конкретній справі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, встановленим у справі, а також забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому наявність у обвинуваченого вказаних соціальних зв`язків (неповнолітня дитина, яка проживає окремо із своєю матір`ю, та батьки похилого віку), наявність позитивних характеристик за місцем роботи, не є достатніми стримуючими факторами, які б втримали останнього від зміни місця проживання або переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності, та не переважають можливих інших ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого у цій конкретній справі.

Щодо посилання сторони захисту та обвинуваченого на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.1 ст.115 КК України, інкримінованих ОСОБА_7 , суд звертає увагу на те, що питання доведеності висунутого обвинувачення суд вирішує в нарадчій кімнаті за результатами оцінки всіх доказів у їх сукупності та ухвалює кінцеве судове рішення.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» на 60 днів з 09.04.2024 року до 07.06.2024 року включно без альтернативи внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 13 год.45 хв. 12.04.2024.

Суддя ОСОБА_1