Справа № 314/2410/24
Провадження № 1-кп/314/565/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому дистанційному підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000372 від 28.05.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт №007782860, орган, що видав 2312, уродженця м. Токмак, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносноОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 маючи умисел, направлений на незаконне зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, в період часу приблизно з кінця листопада 2023 року, більш детальну дату встановити не вдалось можливим по 04 квітня 2024 року, за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно зберігав:

- корпус гранати РГД-5 з вкрученою холостою пробкою з маркуванням трикутник-47-80Т;

- запал типу УЗРГМ до ручних гранат з маркуванням на важелі 2-80 УЗРГМ-2 583 (2).

04 квітня 2024 року, о 13 годині 40 хвилин, працівниками поліції в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 вказані вибухові пристрої було виявлено та, в присутності понятих, вилучено.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-24/6868-БТХ від 23.04.2024 «надані на дослідження предмети, а саме: предмет еліпсоїдної форми являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-115 г;

Предмет циліндричної форми являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.

Наданий на дослідження корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2 являється вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, як - «незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу».

Разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 та підозрюваним (на стадії досудового розслідування) ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторонами угоди узгоджене покарання, яке необхідно призначити за ч. 1 ст.263 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості підтримав, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в порядку визначеному Кримінальним кодексом України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до суду не подавались.

Судові витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи складають 5 679,60 грн.

Витрати на проведення експертизи згідно зі ст.124 КПК України належить покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речового доказу вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.05.2024 укладену між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушенняпередбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.05.2024 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період встановленого іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/108-24/6868-ВТХ від 23.04.2024 в розмірі 5 679,60 грн. на користь держави.

Речові докази:

- банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , долучені до матеріалів кримінального провадження повернути ОСОБА_3 ;

- корпус гранати РДГ-5 з вкрученою холостою пробкою, запал типу УЗРГМ до ручних гранат з маркуванням на важелі «2-80 УЗРГМ - 2 583 (2), передані до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, передати Збройним силам України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_6

10.06.2024