Провадження № 1-кп/202/290/2024
УХВАЛА

12 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за обвинувальним актому кримінальному провадженні за №0000665 від 03 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000665 від 03 липня 2023 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений з метою уникнення від відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні не змінилися.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Захисник обвинуваченого у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу просив відмовити та змінити обвинуваченому запобіжний захід на інший, менш тяжкий. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що будь-яких дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду його підзахисний не вчиняв та вчиняти не збирається. Також не чинив та не збирається чинити тиск на свідків та потерпілого. Враховуючи вищевикладене перебування ОСОБА_5 під вартою є недоцільним, а запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим свої процесуальних обов`язків та належну поведінку.

Обвинувачений позицію свого захисника підтримав.

Вислухавши думки учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2024 року ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 23 березня 2024 року.

Мотивуючи клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконновпливати на потерпілого.

На виконання вказаних вимог КПК України судом встановлено, що обвинуваченому інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні у судовому засіданні прокурором не доведений, оскільки стадія допиту потерпілого вже закінчилась.

Разом із цим, якщо при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом третім частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд зазначає обвинувачений ОСОБА_5 утримається під вартою вже більше восьми місяців.

При цьому, як вже зазначалось судом вище, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, тим паче тривалий час.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 хоч ніде не зареєстрований, однак має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Власник вищезазначеного будинку надав згоду на відбування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в її будинку.

Суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий та відсутність інформації щодо повідомлень про підозри в інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання у визначений судом період та застосуванням електронного засобу контролю.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину.

Суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,197,331,372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 11 травня 2024 року включно, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: не залишати житло у встановлений період часу, за винятком випадків прибуття до суду за викликом; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування із свідками у справі; носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1