ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/886/24 Справа № 192/1679/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2023 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк в порядку ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що засуджений ОСОБА_8 вже відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться задовільно. Згідно довідки про заохочення та тягнення має 8 заохочень. Крім того вказує, що за весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо,приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій.

Отже, на переконання захисника, засуджений ОСОБА_8 своєї сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання.

Тому просить апеляційний суд скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції та вважає, що він довів своє виправлення і перевиховання своєю сумлінною поведінкою, зразковим дотриманням вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, наявними 8 заохоченнями та відсутністю стягнень, позитивним прикладом для поведінки інших засуджених, вмінням тримати себе в руках при будь-яких провокативних збудниках і обставинах, участю в самодіяльних організаціях, відповідальним ставленням до виконання покладених трудових обов`язків, залученням до робіт з благоустрою установи та ввічливим ставленням до працівників установи.

Тому просить рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким звільнити його умовно-достроково на підставі ст.81 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку поданих апеляційних скарг та який наполягав на звільненні засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково на невідбутий строк покарання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2019 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 та ч.1 ст.70 КК у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку - 30.10.2018, кінець строку - 30.10.2025.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що засуджений в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 06 листопада 2018 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 11 квітня 2019 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання, працевлаштований до ССЦ-1. До праці ставиться задовільно.

Згідно характеристики (а.с.8) засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується задовільно, стягнень не має та має вісім заохочень. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу - «Професія».

З довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_8 має вісім заохочень у вигляді подяк, які застосовані до нього за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за період з липня 2019 року по липень 2023 року (а.с.9).

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходив з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується, як посередньо, так і задовільно, а відповідно до наявного в матеріалах особової справи Висновку щодо ступеню виправлення засудженого - ОСОБА_8 не став на шлях виправлення (а.с.ос.с. 63-66).

При цьому місцевий суд констатував, що мумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Проте враховуючи застосування до ОСОБА_8 лише одного заохочення в 2019, 2020 та 2021 роки, суд дійшов висновку, що працевлаштування засудженого та отримання ним заохочень свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його поведінка не є бездоганною.

Згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_8 лише за останні два роки отримав п`ять з восьми заохочень, що суд сприйняв критично, оскільки таким чином ОСОБА_8 лише до відбуття 2/3 частини строку покарання отримав три заохочення, а наприкінці строку покарання його поведінка змінилася в позитивну сторону.

Отже суд зробив висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його умовно-дострокового звільнення.

Також в якості обставин, які характеризують особу засудженого, суд правильно врахував, що на даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває втретє покарання в місцях позбавлення волі, звідки двічі звільнявся умовно-достроково (а.с.7), що не завадило йому після такого звільнення знову вчиняти аналогічні злочини.

Поміж іншого суд прийняв до уваги й те, що 14 липня 2023 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_8 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Тому місцевий суд дійшов до переконання, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність.

З урахуванням зазначених обставин, суд, хоча і визнав позитивні зміни в поведінці засудженого, проте виснував, що відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_8 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4