КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8278/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4410/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Трускавець, Львівської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, складене слідчою СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та погоджене прокурором Києво - Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_9 02.11.2023 року у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, складене заступником начальника ВП - начальником СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 та погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_9 28.12.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року скасувати як незаконні та необґрунтовані.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відсутні будь-які фактичні дані, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 будь-якого кримінально караного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також настання негативних наслідків у вигляді шкоди, тобто причинно - наслідкового зв`язку.

Апелянт вказує, що слідчим суддею порушено строки розгляду скарги від 09.05.2024 року, витребувано матеріали кримінального провадження від органу досудового розслідування не одразу, а в подальшому після витребування - не враховано таких матеріалів при розгляді скарги.

Зазначає, що 02.11.2023 року слідчим ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в рамках кримінального провадження № 0000464 від 27.04.2022 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України за фактом розтрати чужого майна з метою незаконного свого збагачення.

28.12.2023 року заступником начальника ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України.

Вказує, що предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні є реалізація в липні 2021 року ТОВ «ММТ КОММОДІТІЗ ЮКРЕЙН», в особі ОСОБА_7 , як директора, транспортного засобу фізичній особі ОСОБА_11 , та нібито неотримання вказаним товариством грошових коштів за реалізоване майно.

З витягу з ЄРДР стороні захисту не зрозуміло, який факт стороною обвинувачення встановлений в діях ОСОБА_7 , заволодіння чи розтрата, оскільки встановлено протиріччя між змістом витягу з ЄРДР та письмовими підозрами.

Крім того, апелянт зазначає, що під час здійснення досудового розслідування, для встановлення всієї об`єктивної істини та підтвердження чи спростування своєї позиції, з метою усунення протиріч в показаннях, стороною захисту на початковому етапі як представником, шляхом спрямування як усних так і письмових клопотань про проведення необхідних слідчих дій (допитів та додаткових допитів осіб, проведення додаткових експертиз тощо) постійно зверталася увага як слідчого, так і прокурора на законність дій колишнього директора ТОВ «ММТ КОММОДІТІЗ ЮКРЕЙН» ОСОБА_12 під час продажу транспортного засобу, та, відповідно законність його придбання добросовісним покупцем ОСОБА_11 , та повного розрахунку за вказане майно єдиному бенефіціару власнику вказаного товариства, тобто законності вчиненого правочину та відсутності будь якої матеріальної шкоди та відповідно відсутності будь-якого злочину, а тим більше передбаченого ст. 191 КК України, яка передбачає обов`язкову матеріальну складову в даному конкретному випадку, тобто об`єктивну сторону.

Однак стороною обвинувачення вказані клопотання повністю ігнорувалися або шляхом спрямовування незмістовних відписок, або взагалі навіть не розглядом, що вказує на одностороннє, не об`єктивне та упереджене досудове розслідування, а також зухвале порушення вимог КПК України.

Тому підставою для повідомлення підозри ОСОБА_7 стала лише єдина підстава, передбачена ст.276 КПК України, а саме наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Апелянт зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складається лише з 6 аркушів, на 5 з яких містяться відомості про статут Товариства, об`єктивні обставини придбання Товариством транспортного засобу та подальшої реалізації Товариством транспортного засобу, а також перелічені права ОСОБА_7 , як підозрюваного.

Стороною захисту з матеріалів кримінального провадження та врученого повідомлення про підозру не було встановлено даних (доказів) наявності виникнення злочинного умислу у ОСОБА_7 , спрямованого на розтрату чужого майна та в своїх інтересах, оскільки в матеріалах відсутні такі докази, стороною обвинувачення не відображені конкретні пункти статуту, які були порушені.

Крім цього, під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , стороною обвинувачення не було долучено всіх належних документів, таких як рішення загальних зборів Товариства, рішення учасника та власника Товариства ОСОБА_13 .

Зазначає, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 , а також судовим органам Швейцарської конфедерації були надані викривальні показання стосовно незаконних та шахрайських дій, в тому числі ОСОБА_13 , який в подальшому був оголошений в міжнародний розшук.

Також вказує, що на стадії початку досудового розслідування вказаного кримінального провадження була відсутня будь-яка матеріальна шкода Товариству, що підтверджується офіційним повідомленням єдиного бенефіціарного власника відповідно до листа від 14.02.2024 року. Законність правочину, відсутність будь-яких фактів розтрати чи заволодіння майна на Товаристві, а також встановлення фактів відсутності повноважень в попередніх представників Товариства (які представляли інтереси Товариства раніше, в тому числі в рамках кримінального провадження) підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 18.04.2024 року у справі №753/4581/23 за позовом ТОВ «ММТ КОМОДІТІЗ ЮКРЕЙН», яким досліджувалися фактично всі ті ж самі обставини реалізації транспортного засобу та за результатами визнано рішення першої інстанції нечинним та провадження закрито.

Позиція сторони обвинувачення обґрунтовується виключно на короткій та не інформативній заяві адвоката про реєстрацію кримінального правопорушення, не інформативних, неповних, необ`єктивних та суперечливих між собою показаннях 2 осіб та експертизах, які взагалі не підтверджують факт розтрати чи заволодіння коштами, а навпаки підтверджують показання свідків в частині об`єктивних подій та якими спростовується факт наявності як складу злочину, так і події злочину взагалі.

Стверджує, що сторона обвинувачення посилається на єдиний доказ в частині спричинення матеріальної шкоди Товариству - висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 20945/23-71 від 18.08.2023, де констатовано відсутність перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Товариства за проданий автомобіль, однак не враховані реальні обставини, на які сторона захисту з самого початку і весь час звертала увагу, оскільки грошові кошти, які були отримані директором ОСОБА_7 від ОСОБА_11 внаслідок реалізації транспортного засобу повністю були передані готівкою (попередньо обліковані відповідно до прибуткового касового ордеру №12 від 21.07.2021) ОСОБА_7 єдиному власнику Товариства - ОСОБА_13 на термінову вимогу останнього.

Тобто сторона і не заперечувала факту не перерахування коштів за продане майно на банківський рахунок Товариства, отже вказаний факт є очевидним і відповідно висновок експерта просто підтверджує даний ніким не оспорюваний факт.

Також вказує, що наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів є такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, на думку апелянта усі вищенаведені обставини, положення та вимоги КПК України та інших нормативно-правових актів дають обґрунтовані підстави стверджувати, що повідомлення про підозру та зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є незаконними, необґрунтованими, безпідставними, та не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах для повідомлення такої підозри ОСОБА_7 у вчиненні будь-якого злочину.

На думку скаржника викладені у оскаржуваному судовому рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а доводи та докази, на які були звернута увага стороною захисту були безпідставно проігноровані, а слідчим суддею під час ухвалення судового рішення допущено неповноту судового розгляду та істотно порушені вимоги процесуального закону, що в сукупності перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим це рішення безумовно являється таким, що відповідно до вимог ст.ст. 409-412 КПК України підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, ідентичних за змістом та формою, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, в провадженні ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000464 від 27.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 02.11.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

28.12.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

24.01.2024 року у порядку ст. 290 КПК України, ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області стороні захисту та потерпілому повідомлено про завершення здійснення досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_7 та сторонам надано доступ до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року, які є в розпорядженні органу досудового розслідування.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в скарзі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року, перевірялись судом при розгляді даної скарги. При цьому було враховано позицію захисника в підтримку поданої скарги та прокурора, який заперечував щодо її задоволення, досліджено докази сторони обвинувачення та захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 02.11.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000464 від 27.04.2022 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 28.12.2023 року, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000464 від 27.04.2022 року, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000464 за своїм змістом повністю відповідають вимогам ст. 277 КПК України і містять усі необхідні відомості, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання захисту на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження. З врахуванням даних обставин вказана підозра слідчим суддею була визнана обґрунтованою, без чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, що, зокрема, підтверджується і ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.11.2023 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Питання про неналежність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та порядку їх вручення, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, а також посилання на те, що органом досудового розслідування не встановлено потерпілого у кримінальному провадженні, фактично зведені до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 02.11.2023 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 28.12.2023 року, які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року - залишити без змін, а апеляційні скаргизахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4