Справа № 308/2543/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло означене клопотання про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване таким.

У провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000095, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 січня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10 лютого 2024 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

У ході проведення огляду місця події від 10.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено наступні речі: на столі у кімнаті кухні будинку виявлено імітаційні грошові кошти в сумі 1400 доларів США із однаковими серійними номерами: MB 07247983, які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ ВУМ 1010796. Також на вказаному столі виявлено: грошові кошти, а саме: 20 000 форинтів однією купюрою із серійним номером - GZ 5280630, чотири купюри номіналом по «10 000» форинтів кожна із серійними номерами - НН 5954859, HU 5614182, HL 4782665, HF 7359134, одну купюру номіналом в «2 000» форинтів із серійним номером - СГІ 8490644, одну купюру номіналом у «2» гривні із серійним номером - РЕ 1518407, дві купюри номіналом по «5» гривень кожна із серійними номерами - ЮВ 6511256 та ЮЗ 1194563, одну купюру номіналом у «20» гривень із серійним номером - ЕЗ 8878497, дві купюри номіналом по «50» кожна із 4 серійними номерами - АБ 8995402 та АВ 9415605, дві купюри номіналом по «100» гривень кожна із серійними номерами - ЄИ 8223169 та ЧВ 8085107. Зазначені грошові кошти було вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 1238370.

Окрім цього, на столі також виявлено мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , із вставленою сім карткою мобільного оператора «Vodafone» за номером - НОМЕР_2 , а також мобільний телефон марки «Iphone», білого кольору (через неможливість розблокування більше інформації не отримано), мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Р20 Lite», чорного кольору, imei - НОМЕР_3 із сімарткою за номером - НОМЕР_4 . Зазначені мобільні телефони вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 1519652. Окрім цього, у зазначеній кімнаті кухні виявлено гідрокостюм із написом «Scorpena», який також вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 4234567.

11 лютого 2024 року вище вказані грошові кошти та речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

На переконання сторони обвинувачення існують достатні підстави вважати, що вилучені в ході огляду від 10.02.2024 речі є предметами злочинної діяльності, були отримані в ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них. Крім того, вказані об`єкти мають значення речових доказів.

Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, однак подав заяву в якій клопотання підтримав та просив розглянути у його відсутності.

У судове засідання власник майна не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

З огляду на скорочені терміни розгляду клопотань даної категорії та відсутність перешкод для розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання слідчого наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, тоді як вказане у клопотанні майно має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного слідчий суддя констатує, що тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 10.02.2023, а саме імітаційні грошові кошти, мобільні телефони та гідрокостюм відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У свою чергу, підстави для накладення арешту на виявлені та вилучені грошові кошти у гривні та форинтах відсутні, позаяк до клопотання не долучено жодних доказів того, що відповідні кошти отримані внаслідок протиправної діяльності. Відтак у цій частині клопотання слід залишити без задоволення.

Накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність часткового задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені в ході огляду місця події 10.02.2024, проведеного за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

-імітаційні грошові кошти в сумі 1400 доларів США із однаковими серійними номерами: MB 07247983, які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ ВУМ 1010796;

-мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , із вставленою сім карткою мобільного оператора «Vodafone» за номером НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Iphone», білого кольору (через неможливість розблокування більше інформації не отримано), мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Р20 Lite», чорного кольору, imei - НОМЕР_3 із сімарткою за номером НОМЕР_4 , які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 1519652;

-гідрокостюм із написом «Scorpena», який вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 4234567.

У задоволенні решти клопотання відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1