КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 05 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 05 квітня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 366 КК України, та додані до нього документи - повернуто прокурору.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 05 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 366 КК України, та додані до нього документи - повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутнє чітке формулювання обвинувачення, зокрема щодо положення статті 364-1 КК України, а саме її редакції, що може негативно вплинути на розуміння обвинуваченою суті висунутого обвинувачення.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0001246 від 05 квітня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 366 КК України в суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд першої інстанції приходячи до висновку про некоректність обвинувачення, вдався до аналізу та формування певних висновків без проведення обов`язкової для цього стадії судового розгляду, фактично оцінивши обставини, які є предметом дослідження підготовчого судового засідання, а підлягають доказуванню і можуть бути оцінені виключно під час судового розгляду. Суд першої інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину та за якою нормою Кримінального Закону ця особа підлягає відповідальності.

На думку сторони обвинувачення, твердження сторони захисту про необхідність повернення обвинувального акта прокурору є надуманими та спрямовані на затягування судового процесу, оскільки навіть внесеними змінами до ст. 364-1 КК України диспозиція ч. 2 не змінилася, а залишилася сталою. Фактично змінилася лише санкція ч. 2 ст. 364 КК України, яка мала б враховуватися судом при винесенні вироку обвинуваченій ОСОБА_6 при доведенні її вини в ході судового розгляду. При винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було грубо порушено вимоги ст. 314, ст. 315 КПК України та вийдено за межі наданих повноважень в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Сторона обвинувачення вважає, що в обвинувальному акті відсутні будь які порушення норм КПК України, він складений з дотриманням вимог КПК України, зокрема ст. 291 КПК України. В ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення, в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вказав, що слідчий складаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та прокурор, затверджуючи обвинувальний акт, не дотрималися положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення здійснений без врахування загальних засад кримінального законодавства України, правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена з посиланням на положення статті в частини статті закону України про кримінальну відповідальність без зазначення редакції цього закону, яка діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, зважаючи на те, що редакцію норми вносилися зміни. Відтак, сторона захисту просить апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Також за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок, під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Підставою для повернення обвинувального акту не може слугувати будь-яка невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК України.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203км17).

Так, колегією суддів встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам процесуального закону, оскільки містить відомості, що передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, він підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченою ОСОБА_6 , а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відтак, недоліків обвинувального акту, які б могли стати підставою для його повернення прокурору, колегією суддів не встановлено.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вказав на порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутнє чітке формулювання обвинувачення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким виснвоком з огляду на те, що оцінка таких доводів може бути здійснена лише за результатами судового розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені 05 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246та дослідження зібраних у ньому доказів на предмет їх належності та допустимості.

На стадії підготовчого провадження суд не може оцінювати правильність та обґрунтованість правової кваліфікації кримінального правопорушення та, більше того, наявність чи відсутність його складу, а також надавати оцінку доказам, що були зібрані на стадії досудового розслідування.

Дані твердження відповідають правовим висновкам Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до яких, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Суд зазначає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є надзвичайно важливим, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Тож суд враховує, що визначення фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Питання про неконкретність обвинувачення, правильність кваліфікації, є предметом розгляду обвинувального акта по суті та вирішуються за результатами такого розгляду, з`ясування цих обставин у підготовчому засіданні та використання як підстави для повернення прокурору обвинувального акта суперечить вимогам статей 291, 314 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що виходячи із завдань підготовчого судового засідання, судом першої інстанції повернуто обвинувальний акт прокурору безпідставно, оскільки вказаний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала не відповідає критерію законності, визначеного ч. 2 ст. 370 КПК України, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001246 від 05 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 366 КК України - повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3