Справа № 495/5771/24
№ провадження 1-кс/495/1376/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глибоке, Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24.06.2024 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0000077 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , приблизно у травні 2022 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, перебуваючи у в районі населеного пункту Богородичне Донецької області в порушення вимог постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністерств України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної i холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових пристроїв, придбав шляхом знахідки один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5 та три запали до них типу УЗРГМ, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату Ф-1 та дві осколкові гранати РГД-5, що належать до бойових припасів.

Після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, 10 червня 2022 року, незаконно переніс вказані предмети до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 та без передбаченого законом дозволу почав зберігати один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5 та три запали до них типу УЗРГМ, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату Ф-1 та дві осколкові гранати РГД-5, що належать до бойових припасів, до моменту виявлення та вилучення їх під час проведення санкціонованого обшуку 21.06.2024 у період часу з 11 години 20 хвилин по 18 годину 51 хвилину.

22.06.2024 року на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Сама загроза покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років значно підвищує процесуальні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду з боку підозрюваного у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а ймовірність переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

З приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слід наголосити на наступному: враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним поводженням із бойовими припасами та вибуховими речовинами, досудовим розслідуванням вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження інших бойових припасів та вибухових речовин, які, без передбаченого законом дозволу, можливо перебувають у заздалегідь обладнаному ОСОБА_4 схованці, яку останній може знищити або здійснити дії, спрямовані на створення інших схованок для незаконного зберігання бойових припасів та вибухових речовин з метою їх подальшого збуту.

Також, наразі тривають заходи щодо встановлення кола можливих співучасників вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які будь-яким чином допомагали останньому вчинити кримінальне правопорушення. Окрім того, такі співучасники, за вказівкою ОСОБА_4 , можуть вчиняти дії спрямовані на переховування або знищення наявної у останнього бойових припасів та вибухових речовин з метою перешкодити органу досудового розслідування у збиранні належних та допустимих, а у їх сукупності достатніх доказів злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які допитані в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також з цією метою вчинити щодо них інше кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення шляхом спроби перенесення та переховування можливо наявної у нього та не виявленої досудовим розслідування вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, тощо.

Крім того, наразі досудовим розслідуванням вживаються заходи щодо встановлення обставин при яких ОСОБА_4 заволодів зазначеним майном, зокрема перевіряється факт наявності нестачі у військовій частині, де останній проходить військову службу.

Таким чином, на підставі вище викладеного, розмір застави ОСОБА_4 необхідно визначати у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті) гривень.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті) гривень

2. - Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити, зазначив, що особа перебувала у розшуку.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначили, що підозра не обґрунтована, відсутня мотивація неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування інших запобіжних заходів, не доведено ризик переховування, органом досудового розслідування не встановлено механізм набуття припасів.

3. - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження № 0000077 22.06.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глибоке, Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками: придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, а саме: протоколом обшуку від 21.06.2024, в ході якого вилучено один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5 та три запали до них типу УЗРГМ, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють ручну осколкову гранату Ф-1 та дві осколкові гранати РГД-5, що належать до бойових припасів; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під час яких свідки повідомили що ОСОБА_4 зберігає за місцем свого мешкання зброю та бойові припаси, які демонстрував мешканцям села Глибоке.

Відповідно наданого до матеріалів кримінального провадження рапорту оперуповноваженого Білгород-Дністровського райвідділу Управління СБУ в Одеській області №728 від 11.06.2024 отриманими оперативними даними встановлено, що громадянин України - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Білгород-Дністровський району Одеської області, зареєстровстий за адресою: АДРЕСА_2 . фактично мешкає: АДРЕСА_1 , пaспopт cepiї НОМЕР_2 , користується мобільним телефоном за № НОМЕР_3 ), за офіційними обліками є військовослужбовцем Збройних Сил України (місце проходження служби не встановлено). Станом на червень 2024 року, відповідно до інформаційної бази «Оберіг» ОСОБА_4 перебуває у розшуку, як особа, яка самовільно залишила місце проходження служби (можливо з особистою зброєю) та може бути причетний до протиправної діяльності, пов?язаної із незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухових речовин, які ним були вивезені з районів проведення бойових дій та, в подальшому, плануються для використання у злочинній діяльності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 3 до 7 років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування. Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Окрім того, слід врахувати, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що Одеська область, межує з Республікою ОСОБА_10 та не признаною республікою Придністров`я в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території іншої держави.

3.2.2. Незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

3.2.3 Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки підозрюваний є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).

Слідчий суддя, дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність ризику переховування підозрюваного, оскільки останній станом на час розгляду клопотання списаний з військової служби Збройних Сил України, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Окрім того, слідчий суддя з урахуванням зазначеного у судовому засіданні не погоджується з твердженням органу досудового розслідування щодо можливості втечі ОСОБА_4 шляхом перетину кордону, оскільки особа має міцні соціальні зв`язки, що було встановлено в ході судового засідання.

На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведений ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст. ст. 177-178 КПК України обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного нього у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави на думку слідчого та прокурора також не є доцільним, оскільки підозрюваний не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами не зможе забезпечити виконання обов`язків, визначених судом при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу.

На переконання органу досудового розслідування міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки може призвести до вчинення інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.

Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.

ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдови» зазначив, що домашній арешт також являє собою позбавлення свободи і встановлюючи порушення ст. 5 Конвенції визнав критерії, за якими оцінюється законність тримання особи під вартою прийнятними стосовно періоду тримання заявника під домашнім арештом.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме виконання ним завдання з оборони територіальної цілісності та суверенітету України, відсутність ризику переховування та вчинення тиску на свідків слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 із забороною йому залишати місце свого проживання в цілодобово в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.08.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків покласти на Білгород-Дністровський РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1