Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/5442/24

Провадження № 11-сс/4815/168/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000345 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.06.2024 рокуіз покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- утримуватися від спілкуватися із свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчий суддя, обираючи підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не врахував ризики, передбачені ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, що, на її думку, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зазначає, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про коло осіб, яким відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення, які є його односельцями та знайомими, може незаконно впливати на них шляхом вмовляння, переконання чи погроз, оскільки вони надавали викривальні покази щодо нього. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 після події, яка йому інкримінується, не зупинився, про вчинення дорожньо-транспортної пригоди правоохоронні органи не повідомив.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 червня 2024 року без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного, його захисника та потерпілої, які заперечили проти її задоволення та просили залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується те, що 18 березня 2024 року приблизно о 17 год. 20 хв. у денну пору доби, він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) та рухаючись на 89 км автодороги Р-76 Прикладники-Зарічне-Дубровиця в межах Сарненського району Рівненської області зі сторони с. Лісове Сарненського району Рівненської області в напрямку с. Золоте Сарненського району Рівненської області, на заокругленні проїзної частини дороги вправо по ходу свого руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу вліво на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Mercedes Benz 814 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який не мав технічної можливості уникнути зіткнення по незалежних від нього причин. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

19 березня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається із матеріалів провадження, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, ступінь їх тяжкості та особу підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків жодним доказом не доведені, отже є голослівними. Крім того, ухвалою слідчого судді на нього покладено відповідні обов`язки, в тому числі заборонено спілкуватися з зазначеними особами, що передбачає контроль за поведінкою підозрюваного з боку органів поліції, порушення яких може спричинити ініціювання обрання більш суворого запобіжного заходу, що на думку апеляційного суду, може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Посилання прокурора щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, допомагає матері, яка також є особою з інвалідністю по захворюванню, поєднаному з наслідками Чорнобильської катастрофи, тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Крім того, в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 підтвердила, що підозрюваний умов обраного запобіжного заходу не порушує, даних про вплив на свідків, а також внесених до ЄРДР кримінальних провадження за вказаним фактом немає, перешкоди слідству не чинить, що свідчить про дотримання ним покладених судом обов`язків.

Також під час апеляційного розгляду потерпіла зазначила, що не заперечує проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не має претензій до останнього, що підтверджується і розпискою від 03 квітня 2024 року (а.с.93).

Отже, враховуючи викладене та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу, колегія вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами та інтересами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000345 від 18.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3