Дата документу 26.06.2024Справа № 554/6626/24
Провадження № 1-кс/554/7037/2024
У Х В А Л А

26 червня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001071 від 24 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначив, що 23 червня 2024 року, близько 11 год 35 хв, водій автобуса РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Європейська у м. Полтава з боку вул. Київське Шосе в напрямку вул. Раїси Кириченко в середній смузі для руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину в межах регульованого пішохідного переходу із права на ліво по напрямку руху автобуса. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лобної ділянки справа, закритого перелому правої променевої кістки в тиловому місці зі зміщенням уламків та доставлена в КП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

24 квітня 2024 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001071 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

23 червня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вул. Європейська та вул. Гостомельська в м. Полтава, було виявлено автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який зберіг на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження), у результаті якого пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 24 червня 2024 року названий транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. ст. 168 і 237 КПК України вилучений автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливити втрати слідів злочину.

В зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту. Слідчий вказує, що таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження.

З метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, в зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням вказаного транспортного засобу і задля збереженням слідової інформації, слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неявка останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що належний ОСОБА_5 автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт вилученого транспортного засобу надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автобус РУТА 23, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8