Справа № 308/8012/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000972, відомості про яке 24 квітня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000972, відомості про яке 24 квітня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про накладення арешту на автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , який був вилучений 23.04.2024 у ході огляду місця події по АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що даний автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні, є засобом вчинення кримінального правопорушення, оскільки даним транспортним засобом спричинено тілесні ушкодження потерпілому., а отже є необхідність у арешті даного майна з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, однак подали до суду заяви, згідно з якими, просили суд розглянути клопотання без їх участі, клопотання підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

Третя особа, відносно майна якої вирішується питання про арешт у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання, в яких просив накласти арешт в частині заборони його відчуження та розпорядження, а тимчасово вилучене майно передати третій особі на відповідальне зберігання, посилаючись на вимоги співмірності такого обмеження завданням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у

підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000972, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Факт вилучення автомобіля, на який просить накласти арешт прокурор підтверджується протоколом огляду місця події від 23.04.2024.

Постановою слідчого від 24 квітня 2024 року даний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Власником автомобіля, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_4 .

Метою арешту зазначених речей та предметів, згідно з поданим слідчим клопотання, є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На переконання слідчого судді, арешт вилученого автомобіля є необхідним з метою збереження речового доказу, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, зокрема, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що вилучений у ході досудового розслідування даного кримінального провадження автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою їх збереження, зокрема, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт

даного майна слід задовольнити.

При визначенні способу арешту майна, слідчий суддя враховує те, що арешт накладається на майно особи, яка не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третьої особи, вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, згідно з якими, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також вимогу, згідно з якою слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, а тому дійшов висновку про накладення арешту на даний автомобіль в частині позбавлення права на відчуження та розпорядження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонивши відчужувати його та розпоряджатись ним.

Автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або її уповноваженому представнику.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1