Справа № 140/3303/18
Провадження №11-кп/801/379/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Вінниці, жителю АДРЕСА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, одруженому, офіційно не працевлаштованому, раніше судимому:

1) 21.12.2006 Замостянським районним судом м.Вінниці Вінницької області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 9.07.2007 . відповідно до постанови Замостянського районного суду м.Вінниці звільнений від відбуття покарання відповідно до ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007;

2) 3.02.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років; звільнений 5.12.2017 умовно-достроково на підставі ухвали від 27.11.2017 Полтавського районного суду Полтавської області на невідбутий строк 2 роки 10 місяців 23 дня,

який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

встановив:

22.02.2024 до Вінницького апеляційного суду з Верховного Суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, разом з апеляційними скаргами прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року.

Цією ж постановою Верховний Суд обрав обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 04 квітня 2024 року включно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.02.2024 у вказаному кримінальному провадженні підготовку до апеляційного розгляду закінчено, судовий розгляд призначено на 12.03.2024.

До початку судового розгляду по суті на адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до закінчення апеляційного розгляду.

Подане клопотання мотивоване тим, що установлені раніше ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, до цього часу не зменшилися та продовжують існувати.

ОСОБА_8 небезпідставно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Так, ОСОБА_8 під час досудового розслідування ухилявся від органів досудового розслідування та у період з 25.09.2018 по 03.12.2018 перебував у розшуку до моменту його розшуку, затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Перебуваючи на волі обвинувачений матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків щодо надання ними неправдивих показів. Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, останній раз 03.02.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі, покарання відбував реально, 05.12.2017 звільнився з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання строком 2 роки 10 місяців та 23 днів, однак на шлях виправлення не став, оскільки наразі йому інкримінується вчинення нового умисного корисливого особливо тяжкого злочину, що у свою чергу свідчить про те, ОСОБА_8 маючи можливість вільно пересуватись, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання прокурора та наполягав на його задоволенні, думку захисника ОСОБА_7 та самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , не зменшилися.

Обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, не має міцних соціальних зв`язків, характером та обсягом висунутого звинувачення, де своїми діями обвинувачений показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, обвинувачуючись у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, щодо особи похилого віку, розуміючи суспільну небезпеку злочину, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також поведінкою обвинуваченого у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором. А тому за таких обставин, апеляційний суд вважає, що все ж таки існують наведені прокурором у клопотанні ризики.

Також апеляційний суд зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що є відповідним ризиком, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є ускладненим.

Доводи захисника та обвинуваченого про відсутність доказів на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству. Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Зрештою, встановлені апеляційним судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, з метою попередження встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід продовжити до закінчення апеляційного перегляду вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.05.2023.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення апеляційного розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 травня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, відкласти на 13 год. 00 хв. 05.04.2024.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ "Менська виправна колонія №91" .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4