Справа № 136/2319/18
Провадження №11-кп/801/662/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

представника заявника - адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.03.2024 року, якою відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_10 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.03.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_10 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Своє рішення суддя мотивував тим, що заявник не надав будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів про те, що в період з 08.04.2023 року по 31.01.2024 року він періодично перебував на стаціонарному лікуванні, а тому з об`єктивних, непереборних причин не мав можливості вжити заходів для вчинення відповідних процесуальних дій.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.03.2024 року, та ухвалення нової ухвалу, якою визнати причини пропуску строку поважними та заяву задовольнити.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_7 відмовляється платити добровільно, про що сам повідомив під час розмови. Але сам факт закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не звільняє від виконання обов`язку по сплаті боргу покладеного судом. При розгляді заявник назвав причиною свого звернення саме ухилення від виконання тому що він не думав що законне рішення необхідно буде виконувати примусово.

Зазначає, що боржник має доходи та мав повну можливість сплатити суму визначену рішенням суду. Викладене свідчать про неповне з`ясування обставин справи з боку суду.

Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 26.07.2022 року, тобто ще тоді коли ОСОБА_10 проходив військову службу, тому коли в 2023 році звільнився з неї цей строк вже давно минув. В судовому засідання скаржник достеменно пояснив, що під час служби зовсім не думав про примусове стягнення адже під час служби мав цілком зрозумілі інші військові справи.

ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні щодо факту його інвалідності, отриманої під час захисту батьківщини, стан його здоров`я до сих пір є поганим та він постійно потребує лікування, а хвороба його пов`язана з постійними розумовими та психічними розладами. На це суд увагу не звернув але і не суддя і не прокурор не заперечували в засіданні фактів перебування на лікуванні, суддею не було детально досліджено питання перебування на лікуванні в період після звільнення з служби, а сам ОСОБА_11 взагалі не зрозумів, що його слова ставляться під сумнів тому і не подумав що має надавати ще якісь докази додатково.

Заслухавши доповідь головуючого судді, представника заявника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2010 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом 3 років, якщо інше не передбачено законом

Як передбачено ч. 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», строк виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 25.06.2019 засуджений вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.). Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 437 (чотириста тридцять сім) грн. 30 коп. та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., а всього підлягає до стягнення 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн. 30 коп.

Виконавчий лист ОСОБА_10 не отримано через перебування з 10.06.2019 до 08.04.2023 року на військовій службі.

Строк для пред`явлення ОСОБА_10 виконавчого листа до виконання закінчився 26.07.2022 року.

ОСОБА_10 був звільнений з військової служби у відставку 08.04.2023 року, а звернувся із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання до суду лише 31.01.2024 року, тобто більше аніж через дев`ять місяців після припинення проходження військової служби.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції,потерпілий більше, ніж протягом дев`яти місяців після припинення проходження військової служби, із заявами про відкриття виконавчого провадження не зверталася, хоча 26.07.2022 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив.

Як слідує з матеріалів кримінальної справи, лише 31.01.2024 ОСОБА_10 звернулася од суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В своїй заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа на виконання стягувач не навів доказів на підтвердження поважності пропуску строку, а лише зазначив, що в через службу в ЗСУ він не мав можливості отримати виконавчий лист, а чому після звільнення з лав ЗСУ (згідно наказу від 08.04.2023 №119-РС) до 31.01.2024 року він не отримав виконавчий лист,- не пояснив.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником ОСОБА_10 не доведена поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, жодних нових документів, доказів ,що слугували б причиною пропуску пред`явлення виконавчого документу , апеляційному суду не надано.

За встановлених ,наведених вище обставин, - апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.03.2024 року, якою відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_10 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4