Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 570/1758/23

Провадження № 11-кп/4815/160/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року у справі за поданням начальника ДУ "Городищенська ВК (№96)" ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого вироком Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року за ст..ст.69, 93 п. «а», «е», «з», «і»,17 ч.2 93 п.«е», «з», «і», 144 ч.3, 222 ч.1, 229-6 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, зарахувавши у строк покарання час перебування його під вартою від 18.09.2000 року по 28.09.2000 року. Ухвалою Верховного суду України від 22.06.2004 року вирок залишено без змін,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Городищенська ВК (№96)" ОСОБА_9 про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років.

Своє рішення колегія суддів мотивувала, зокрема, тим, що в установі виконання покарань наявні виконавчі листи на загальну суму 72 710 грн. 23 коп., з яких засудженим відшкодовано лише 28 040 грн. 67 коп., хоча він є працевлаштований, що, на думку колегії місцевого суду, свідчить про відсутність у засудженого проявів активної форми поведінки, що вказувало б про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, зокрема у повному об`ємі відшкодувати потерпілим шкоду, завдану злочином.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що місцевим судом не була врахована позитивна характеристика засудженого, наявність в нього 10 заохочень, не надано судом і належної оцінки тому, що згідно протоколу №7 від 29.03.2023 року засіданням комісії ДУ «Городищенська ВК (№96)» ОСОБА_6 визнаний таким, що став на шлях виправлення. Просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року та призначити новий розгляд подання в суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить скасувати ухвалу від 15 листопада 2023 року та постановити нову, якою задовольнити подання начальника установи відбування покарання про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років.

Засуджений та його захисник також просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання начальника установи відбування покарання про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років.

Засуджений ОСОБА_6 вважає висновки місцевого суду щодо суперечності при нарахуванні балів відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого неправильними та неправдивими, оскільки психологічна характеристика складається психологом установи, містить 15 психологічних критеріїв, кожен з яких оцінюється від 0 до 2 балів, що максимально складає 30, а не 20 балів, як зазначив суд. Також наголошує, що твердження колегії суддів про відсутність бажання відшкодування потерпілим в повному обсязі завданої злочином шкоди є помилковими, оскільки він працевлаштований, але робота є непостійною та нетривалою, що не дає йому можливості сплатити цивільний позов достроково.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що засуджений вже відбув покарання у виді позбавлення волі більше 26 років, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки зі своїми рідними, зокрема дружиною та донькою, з якими має періодичні побачення, неодноразово заохочувався адміністрацією установи відбування покарання, кається в скоєному, що свідчить по те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на застосування ст.82 КК України.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисник долучила до матеріалів справи докази про сплату ОСОБА_6 станом на 08.01.2024 року цивільного позову в сумі 72 710,23 грн. повністю, а саме: копію листа з ДУ «Городищенська ВК (№96)», копію платіжної інструкції та копію звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим листом.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги та просили замінити засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Вимогами ч.5 ст. 82 КК України встановлено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

У п.п.1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом приписів ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Становлення особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

Також одним із індикаторів для застосування вимог ст.82 КК України є хороша поведінка, яка оцінюється комісією пенітенціарної установи у тому числі на підставі кількісного переважання дисциплінарних заохочень над стягненнями.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, основною метою якого є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке.

За змістом зазначених вище положень, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

На думку апеляційного суду, колегія суду І інстанції не дотрималась даних вимог та прийшла до помилкового висновку про неможливість заміни засудженому покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року за ст.ст.69, 93 п. «а», «е», «з», «і», 17 ч.2 93 п.«е», «з», «і», 144 ч.3, 222 ч.1, 229-6 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

З 14.11.2000 року по 12.02.2003 року ОСОБА_6 утримувався в Луцькому слідчому ізоляторі, де порушень режиму утримання не допускав та заохочень не отримував.

З 12.02.2003 року по 12.06.2004 року відбував покарання у Київському слідчому ізоляторі, де також порушень режиму утримання не допускав та заохочень не отримував.

З 09.09.2004 року до тепер відбуває покарання в секторі для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі ДУ «Городищенська ВК (№96)». За час відбування покарання допустив 15.10.2010 року одне порушення встановленого порядку утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, дане стягнення погашене у встановленому законом порядку, тому на даний час ОСОБА_6 вважається таким, що не має стягнень. Крім того, за сумлінну поведінку та виконання покладених обов`язків 10 разів заохочувався.

Згідно характеристики, засуджений за характером спокійний, врівноважений, конфліктних ситуацій не створював, має охайний зовнішній вигляд, до себе вимогливий, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує тільки за призначенням. Також підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та знайомими шляхом побачень, телефонних розмов, регулярно отримує від них посилки.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_6 за результатами оцінювання отримав 78 балів, що значно перевищує мінімальний бал (61), необхідний для позитивного висновку про виправлення засудженого, що вказує про те, що він став на шлях виправлення (а.с.25-29). Крім того, заслуговують на увагу доводи засудженого про те, що висновки колегії суддів місцевого суду щодо суперечності результатів оцінювання, вказаних у Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, згідно якого загальний бал становить 28, Методиці визначення ступеня виправлення засудженого, не відповідають обставинам справи, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 30.05.2023 року № 2055/5 «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів МЮУ» в абз.4 п.8 Методики цифри «20» замінено цифрами «30».

Разом з тим, засуджений до досягнення пенсійного віку був працевлаштований на виробництві установи закрійником та за час відбування покарання відшкодував з загальної суми позову, а саме з 72 710, 23 грн., 31 845, 67 грн. Проте до початку апеляційного розгляду захисником ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду були надіслані копія платіжної інструкції №5 від 04.01.2024 року та копія звіту про здійснення відрахування та виплати за виконавчим листом по справі №1-1/2004 від 09.08.2004 року, згідно яких засуджений ОСОБА_6 повністю погасив борг за виконавчим листом в сумі 72 710, 23 грн. Даний факт свідчить про виправлення засудженого та усвідомлення наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду прокурор наголосив, що не заперечує проти задоволення подання щодо заміни ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років та вказав, що аналогічну позицію висловлювали прокурор та представник установи і в районному суді, однак місцевим судом не було взято до уваги їх доводи, також не досліджено низку додатків до клопотання захисника про заміну засудженому покарання, виклавши свої мотиви загальними фразами, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги наявність у засудженого сімейних зв`язків, зокрема з дочкою та дружиною, що підтверджується короткостроковими та довгостроковими побаченнями, а також подання клопотань про помилування (а.с.96-99).

Враховуючи вищевикладене, особу засудженого за весь період перебування в установі виконання покарань, а також те, що поведінка ОСОБА_6 є сумлінною, внаслідок чого він довів, що він став на шлях виправлення, колегія суддів приходить до висновку, що особа засудженого настільки змінилась, що йому можливо замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, надавши йому шанс протягом наступних 15 років довести, що він перестав бути суспільно-небезпечним і його подальше утримання в умовах ізоляції від суспільства не є доцільним.

За таких обставин, подані прокурором, захисником та засудженим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення колегії місцевого суду скасуванню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого та прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 (з урахуванням поданих змін) задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ "Городищенська ВК (№96)" ОСОБА_9 ..

Замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року за ст.ст.69, 93 п. «а», «е», «з», «і», 17 ч.2 93 п.«е», «з», «і», 144 ч.3, 222 ч.1, 229-6 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2