КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяс. Вілівка Зміївського району Харківської області, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року та № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він, будучи суддею Апеляційного суду АР Крим, вчинив державну зраду, а саме, умисно на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України надавав російській федерації (далі - рф) як іноземній державі допомогу в проведенні підривної діяльності проти України за таких обставин.

Внаслідок розпочатої 20 лютого 2014 року збройної агресії рф проти України відбулася воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (далі - АР Крим), а в подальшому і незаконна анексія цієї території України.

Зокрема, 11 березня 2014 року в умовах воєнної окупації Верховна Рада АР Крим проголосила АР Крим «незалежною державою - Республіка Крим», а 18 березня 2014 року представники розпущеної постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII «Верховної Ради АР Крим» за наслідками проведення в умовах воєнної окупації незаконного «референдуму» підписали з президентом рф «договір про прийняття до російської федерації Республіки Крим і створення у складі російської федерації нових суб`єктів» (далі - «Договір»). За результатами ратифікації цього «договору» 21 березня 2014 року був прийнятий федеральний конституційний закон рф № 6-фкз «про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» (далі - закон рф № 6-фкз), положеннями якого передбачено створення на території АР Крим федеральних органів державної влади рф, в тому числі судової системи (ст. 9 закону рф № 6-фкз).

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, рф утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади рф, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією.

Таким чином, підривна діяльність з боку рф проти України мала відкриту активну фазу, яка виражалася в окупації частини території України, що триває по теперішній час, та подальшій анексії цієї окупованої території.

Під час цих подій громадянин України ОСОБА_8 , будучи суддею Апеляційного суду АР Крим та маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, з власної ініціативи добровільно вирішив надати допомогу рф в проведенні такої діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України, тобто вчинити державну зраду.

З вказаною метою діючий суддя судової влади України ОСОБА_8 особисто взяв участь в утворенні та функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів окупаційної судової влади рф. Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, ОСОБА_8 , діючи добровільно та умисно в інтересах рф на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи в приміщенні Апеляційного суду АР Крим по АДРЕСА_1 , використовуючи матеріально-технічну базу суду, власні теоретичні знання і практичні навички, продовжив здійснювати «правосуддя» на підставі ч. 5 ст. 9 закону рф № 6-фкз, керуючись як суддя Апеляційного суду Республіки Крим законодавством рф, тобто незаконно створеного на тимчасово окупованій території України «судового органу рф» до створення та початку діяльності на окупованій території України судів рф.

Продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, суддя Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_8 , перебуваючи на території АР Крим, упродовж березня - листопада 2014 року свідомо та умисно підготував та подав до Вищої кваліфікаційної колегії суддів рф особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду «судді» незаконно створеного на території АР Крим «верховного суду Республіки Крим» та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 закону рф «Про статус суддів», чим підтвердив особисту згоду виконувати функції представника судової влади країни, яка окупувала та анексувала АР Крим як частину території України, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території АР Крим. Після цього ОСОБА_8 взяв участь у проведенні конкурсу на заміщення посади «судді» вказаного «суду».

За результатами проведеного державними органами рф конкурсу указом президента рф від 19 грудня 2014 року № 786 суддя Апеляційного суду АР Крим громадянин України ОСОБА_8 призначений на посаду «судді верховного суду Республіки Крим» на окупованій території АР Крим та продовжив здійснювати правосуддя від імені рф вже як «суддя» вказаного «суду».

Вказаними умисними діями на той час суддя Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_8 в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, присяги судді забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади рф на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної судової влади рф з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши тим самим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Судовий розгляд цього кримінального провадження здійснено на підставі ч.3 ст.323 КПК України за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого та з обов`язковою участю захисника.

Захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що при призначенні покарання суд не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ОСОБА_8 виявляв у будь-якій формі своє бажання чи небажання особисто брати участь у досудовому розслідуванні чи судовому розгляді, а також відсутні будь-які докази на підтвердження того, що обвинувачений був повідомлений про те, що відносно нього проводиться досудове розслідування чи судовий розгляд,та що йому відомо про висунуте обвинувачення. Звертає увагу, що опублікування повістки в ЗМІ не є гарантією ознайомлення ОСОБА_8 з нею, а відсутність у ОСОБА_8 можливості спілкування з адвокатом позбавляє сторону захисту узгодити спільну позицію та реалізувати повною мірою право обвинуваченого на захист. Зазначає, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а фактично дублює повідомлення про підозру із зазначенням фактичних обставин кримінального правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду неодноразово повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом розміщення повістки у виданні «Урядовий кур`єр».

Захисник ОСОБА_6 вважав за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

З урахуванням вимог апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, вимог кримінального процесуального закону щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, дослідження та доведення переконливості доказів перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - копіях постанов Верховної Ради України від 19 травня 2005 року № 2582-IV «Про обрання суддів» та від 19 квітня 2016 року № 1305-VІІІ «Про звільнення судді»; даних листа Департаменту контррозвідки СБУ № 212/8-22047 від 14 червня 2016 року; рішенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10 листопада 2015 року № 3009/дп-15; рішенні Вищої ради юстиції від 24 грудня 2015 року № 1206/0/15-15; протоколі огляду інтернет-видань від 07 квітня 2015 року та додатків до нього; протоколі огляду офіційного сайту «Верховного Суду Республіки Крим» від 06 травня 2017 року та додатків до нього; офіційних матеріалах, що надійшли на адресу Мін`юсту України від Мін`юсту рф в порядку міжнародної правової допомоги у справі щодо гр-на України ОСОБА_9 ; листі Мін`юсту України № 2911-0-26-16/12.1 від 21 березня 2016 року та додатків до нього; протоколі огляду документів від 02-15 серпня 2016 року; протоколі огляду інтернет-видань від 08 квітня 2015 року та додатків до нього; листах Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 18-2153/15 від 16 лютого 2015 року та Вищої ради юстиції № 112/0/9-15 від 12 січня 2015 року; листі Адміністрації Президента України від 28 вересня 2016 року № 03-01/3021; листі Голови Верховного Суду України від 28 березня 2016 року № 202-1305/0/8-16.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Вказані докази доводять, що ОСОБА_8 , який не був у встановленому порядку звільнений з посади судді України, протягом березня-грудня 2014 року здійснював «правосуддя» як суддя незаконно створеного судового органу окупаційної влади «апеляційного суду Республіки Крим» на окупованій території України від імені рф, що підтверджується судовими рішеннями судових органів окупаційної влади на території АР Крим.

Крім того ОСОБА_8 умисно підготував та подав до Вищої кваліфікаційної колегії суддів рф особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду «судді» незаконно створеного на території АР Крим «верховного суду Республіки Крим» та необхідний для цього пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 закону рф «про статус суддів», після чого взяв участь у проведенні конкурсу на заміщення посади «судді» вказаного «суду», а після призначення його на посаду «судді верховного суду Республіки Крим» прийняв на себе повноваження судді іншої держави, яка окупувала та незаконно анексувала територію України.

При цьому суддя Апеляційного суду АР Крим ОСОБА_8 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України чи Вищої ради юстиції із заявами про переведення до іншого суду на території України чи про звільнення з посади за загальними обставинами не звертався, хоча таку можливість мав і такі заяви фактично подали у першому випадку 53 судді, а у другому випадку - 33 судді судів АР Крим, у тому числі у зв`язку з окупацією та припиненням громадянства України.

Отже громадянин України ОСОБА_8 , будучи представником судової влади України та особою, яка склала присягу судді та присягнула Українському народові здійснювати правосуддя від імені України, здійснив підривну діяльність проти України, а саме - взяв участь у створенні та діяльності незаконних судових органів окупаційної влади «апеляційного суду Республіки Крим» та «верховного суду Республіки Крим», чим посягнув на верховенство державної влади України та забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади рф на території України.

Воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим - мала відкритий характер, а тому ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у висунутому йому обвинуваченні за ч.1 ст.111 КК України, а саме - у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України у виді надання іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що ОСОБА_8 був повідомлений про те, що відносно нього здійснюється досудове розслідування та судовий розгляд, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення під час досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо нього кримінального провадження, шляхом публікування повідомлень на офіційному сайті Генеральної прокуратури і в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_8 про дату, час і місце розгляду справи шляхом публікування оголошень у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті Святошинського районного суду м. Києва.

Таким чином, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції були виконані вимоги КПК України щодо повідомлення ОСОБА_8 про здійснення щодо нього спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення права на захист обвинуваченого через неможливість його спілкування із захисником є необґрунтованими, оскільки таке спілкування не могло відбутись з об`єктивних причин - внаслідок перебування обвинуваченого на підконтрольній рф території, а положення кримінального процесуального закону щодо здійснення кримінального провадження без участі обвинуваченого (in absentia)не визначає спілкування між обвинуваченим та захисником обов`язковою умову такоїпроцедури.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення є необґрунтованими, оскільки висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, в повній мірі відповідає вимогам ст.291 КПК України та не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Отже доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3