Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/843/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000102 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 08.05.2024 року у приміщенні кімнати прийому громадян ДУ «Коростенська виправна колонія №71», що розташована за адресою: Білокоровицьке шосе 4, м. Коростень Житомирської області, а саме: мобільного телефону марки «Sigma» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

При цьому, за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Всупереч наведеним вище нормам, подане клопотання не містить посилань на відомості, на підставі яких слідчий дійшов висновку, що мобільний телефон марки «Sigma» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ймовірно був використаний ним, під час вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди протиправних діянь. Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та цитуванням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, у поданому клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, що було вилучене під час огляду місця події 08.05.2024 року, проте в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України до матеріалів клопотання не додано протоколу огляду місця події від 08.05.2024 року. Вказаний недолік не надає можливості встановити відповідність майна, яке за твердженням слідчого належить арештувати критеріям ст. 98 КПК України.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000102 від 12.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1