ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1697/24 Справа № 180/718/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах

обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Марганець Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Марганець

Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м.Марганець

Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м.Марганець Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року було частково задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_14 та продовжено зокрема стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строк тримання під вартою до 10 червня 2024 року. Визначено зокрема стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 454200 гривень.

Своє рішення судмотивував тим, що у судовому засіданні прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є не достатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам для гарантування належної поведінки обвинувачених. Тому з метою уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченим слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів із можливістю застосування застави, визначивши розмір застави в порядку, передбаченому ч.3 ст. 183 КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подавали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що в клопотанні прокурора взагалі відсутні будь-які обґрунтування щодо неможливості застосування до обвинуваченого альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження. Зазначає, що під час перебування обвинуваченого під вартою у нього погіршився стан здоров`я, він є раніше не судимою особою, має на утриманні рідну бабусю похилого віку, має постійне місце проживання, проходив службу в лавах Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та знизити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що на даний час ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вже перестали існувати. Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, однак визначений розмір застави є занадто обтяжливим для нього, а тому підлягає зниженню. На думку сторони захисту тримання під вартою в повній мірі не відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу та суперечить практиці ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що прокурором не було доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам для гарантування належної поведінки обвинувачених. Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а лише їх перераховано.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисники та обвинувачені підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинувачених не з`явилось.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, суд дійшов висновку про існування реального ризику того, що вони можуть здійснити спроби переховування від суду.

Також існує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 можуть вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються, оскільки вони тривалий час займалися незаконною діяльністю.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 можуть вжити заходів щодо впливу на свідків та експертів у вказаному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки наявна можливість встановлення повних анкетних даних осіб, які були присутні при проведенні слідчих дій.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких обвинувачують ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (підвищену суспільну небезпечність), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику їх переховування, можливого впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою, та в апеляційних скаргах не доведені.

Доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на те, що стороною обвинувачення не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слід зазначити, щозазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Щодо посилання захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та вже були досліджені під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомостей щодо протипоказань для перебування обвинувачених в умовах слідчого ізолятора не було надано, як під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За встановленими в клопотанні прокурора обставинами, на думку апеляційного суду, визначений судом розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинувачених.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг захисників, апеляційним переглядом не встановлено.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючих в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 рокупро продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4