Ухвала

Іменем України

07 червня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2024 року

встановив:

Представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слічого про закриття кримінального провадження, за якою просить: визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову від 28 квітня 2024 року старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську про закриття кримінального провадження №0000223.

Скаргу мотивував тим, що 28 квітня 2024 р. старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000223 від 18.01.2023 р., щодо вчинення солдатом ОСОБА_4 дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. З даною постановою командування військової частини НОМЕР_1 не погоджується та вважає, що вона є передчасною, має бути скасована, а досудове розслідування має бути продовжене.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав клопотання за змістом якого просить розгляд скарги проводити за його відсутності, вимоги скарги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Враховуючи стислі строки розгляду скарги, наявність клопотання щодо розгляду скарги за відсутності скаржника, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі наданих даних.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську в судове засідання не з`явився. Його неявка, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

В порядку ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, наявні матеріали, приходить до наступного.

Положеннями статті 303 КПК України, передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що підлягають оскарженню, зокрема предметом оскарження може бути рішення слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 п.п.1, 2, 3 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст.2 цього ж Кодексу, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п.2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, на якого Кримінально процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, слідчий суддя звертає увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого, дізнавача на їх спростування.

Слідчим суддею встановлено, що вказані вимоги закону при прийнятті старшим слідчим рішення про закриття кримінального провадження дотримані не були та є передчасним.

Слідчим, всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено у повному обсязі слідчі дії спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Слідчий зазначає, що допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що під час проходження військової служби у нього погіршився стан здоров`я та його було направлено для обстеження. В подальшому він проходив лікування у медичних закладах. Зі слів ОСОБА_4 він поїхав на ППД військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_1 , де йому повідомили, що стосовно нього за фактом самовільного залишення військової частини 18.10.2022 р. проведено службове розслідування та матеріали направлені до правоохоронних органів для прийняття відповідного рішення. Після чого він повернувся до шпиталю та продовжив лікування. Також зазначено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині, щодо самовільного залишення військової частин та зняття з усіх видів забезпечення був скасований. До матеріалів досудового розслідування долучені копії судових рішень від 11.07.2023, 11.01.2024 та 12.02.2024. На підставі вищевикладеного слідчий дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування не вбачається в діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство.

Крім цього, не допитано жодного представника військової частини НОМЕР_1 щодо обставин вчинення вище вказаними військовослужбовцями кримінального правопорушення. Слідчий також не встановив свідків вчинення кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні не проведено жодного допиту вище вказаних осіб, зокрема з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , з якими ОСОБА_4 , діям якого надається правова оцінка проходив службу та з числа осіб у підпорядкуванні яких останній перебував.

Натомість, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчий здійснив допит у якості свідків лише ОСОБА_4 та, ґрунтуючись лише на показаннях особи, яка притягується до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення прийняв рішення про закриття матеріалів кримінального провадження, що є грубим порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, в обґрунтування процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження слідчий у постанові про закриття кримінального провадження взагалі не надає оцінку акту службового розслідування, де зазначено обставини вчинення правопорушення.

Крім того, також не заслуговують на увагу посилання у постанові старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР розташованого у м. Краматорську на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 р. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 №480/1206/23, як доказ того, що у діях ОСОБА_4 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Оскільки, предметом даного судового розгляду було оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 №285 від 19.10.2022 р. (по стройовій частині), в частині лише призупинення виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_4 з дня самовільного залишення військової частини. Зазначений наказ був виданий командиром військової частини НОМЕР_1 на виконання п. 15 розділу I наказу МОУ №260 від 07.06.2018р. «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». За результатами судового розгляду по даній адміністративній справі, суди дійшли до висновку, що військова частина не має право зупиняти виплату грошового забезпечення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто даний спір стосувався виключно щодо зняття ОСОБА_4 із усіх видів грошового забезпечення у зв`язку із вчиненням діянь, що мають ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, під час розгляду адміністративної справи №480/1206/23 не досліджувалось. Окрім того, саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.03.2023 № 506 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_4 визнано таким, що самовільно залишив військову частину, який ніким не оскаржувався та на даний час не скасований. Початком вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є момент залишення військовослужбовцем території військової частини або місця, де військовослужбовець повинен був виконувати службові обов`язки. У разі нез`явлення у строк на службу без поважних причин початок злочину обчислюється з тієї дати або конкретного часу доби, як вказана у відповідному документі. Моментом закінчення злочину є час фактичної явки військовослужбовця в частину або до місця служби, його затримання (співробітниками правоохоронних органів, представниками командування, громадянами тощо). ОСОБА_4 , відсутній на військовій службі вже майже два роки, жодних документів, які б свідчили про поважність його відсутності ні військовій частині, ні органу досудового розслідування надано не було. Зазначене беззаперечно підтверджує поверхневість та необ`єктивність слідчого під час проведення досудового розслідування. Таким чином, на нашу думку, під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено із матеріалів справи, слідчим в ході досудового розслідування не були прийняті всі необхідні заходи, що свідчить про передчасне винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 року (заява №10493/12). (п. 43, 48 -49).

З огляду на наведене, вважаємо, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин. У зв`язку з чим, постанова слідчого від 28.04.2024 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, які згідно вимог ч.1 ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та надання їм належної правової оцінки.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий передчасно прийняв рішення про встановлення обставин, відповідно дост.284 КПК України, які на його думку виключають кримінальне провадження, а тому скарга на постанову про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 303, 304, 307, 336 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2024 року задовольнити.

Скасувати постанову від 28 квітня 2024 року старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську про закриття кримінального провадження №0000223.

Відповідно ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1