Справа №705/6593/23
1-кп/705/704/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Криниця Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20.11.2023 близько 15 години 17 хвилин в м. Умань Черкаської області, перебуваючи в автомобілі Volvo V-50, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким ОСОБА_4 керував і користувався на законних підставах, знаходячись по вулиці Шевченка поблизу КНП «Уманська центральна міська лікарня», під час складання відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 122 КУпАП, який проводив поліцейський ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капрал поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 було запропоновано пройти перевірку на встановлення стану алкогольного сп`яніння, після чого прилад «Драгер» показав позначку 0,68 проміле, за результатами чого на останнього розпочато складення адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який проводив інспектор ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки та, які на початку представилися, пред`явивши свої службові посвідчення, з метою перешкоджання складання адміністративних матеріалів, вчинив опір працівникові правоохоронного органу, тобто ОСОБА_7 , під час виконання ним службових обов`язків.

Зокрема, ОСОБА_4 , з метою недопущення складання протоколу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що протидіє працівникам правоохоронних органів під час виконання ними своїх службових обов`язків, бажаючи перешкодити їх правомірній діяльності, не виконав законних вимог інспектора ВРПП ОСОБА_7 та залишив місце зупинки його транспортного засобу, тобто намагався втекти, а саме розпочав рух на автомобілі Volvo V-50, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Садовій, однак працівниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які перебували на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 , із позивним «Умань-2», було заблоковано проїзд, після чого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, з метою подальшого складання адміністративних матеріалів.

Однак, ОСОБА_4 із власного автомобіля не вийшов, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що протидіє працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, почав рух автомобілем на поліцейського ОСОБА_7 , чим створив загрозу його життю та здоров`ю, тобто чинив опір шляхом активної фізичної протидії, яка виражалася в опорі, агресивному поводженні та неповазі до інспектора ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , після чого, шляхом зіткнення, пошкодив вищевказаний поліцейський транспортний засіб та здійснив втечу з місця вчинення злочину за адресою свого проживання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 21 листопада 2023 року приблизно о 15 годині, після вживання алкогольних напоїв, а саме близько 150 грам коньяку, він керував автомобілем Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , та в районі Уманської центральної міської лікарні був зупинений працівниками поліції, які відносно нього почали складати матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час складання матеріалів за пропозицією працівників поліції він пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав перевищений вміст алкоголю в крові. У зв`язку з цим, працівники поліції почали складати відносно нього ще матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В цей час він, злякавшись наслідків щодо притягнення його до відповідальності, всупереч вимогам поліцейських, які вимагали перебувати на місці, вирішив втекти з місця події, тому сів у свій автомобіль та почав рухатись вулицями міста. Працівники поліції на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander наздогнали його та заблокували рух для авто, тому він був змушений зупинитись. Після того як, працівники поліції вийшли з авто та почали наближатись до нього, він знову вирішив тікати на авто з місця зупинки, але оскільки поліцейський автомобіль перекривав йому рух, тому він своїм автомобілем здійснив наїзд на поліцейський автомобіль та поїхав за місцем свого проживання, де в подальшому був затриманий працівниками поліції. Розуміє, що вчинив злочин, але усвідомив протиправність своєї поведінки, тому щиро кається та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини вчинення кримінального правопорушення та не оспорюють їх, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, підтверджується доказами добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 48 років, осудний, одружений, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку та під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не має судимості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його матеріальне становище, виходячи з принципів розумності покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Разом з цим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу винного та його поведінку після вчинення злочину, його ставлення до вчиненого, а також враховуючи інші обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази:

- кулю калібру 9 мм та 3 гільзи 9 мм, здані до кімнати зберігання речових доказів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області знищити;

- автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 повернути працівникам Уманського РУП ГУНП в Черкаській області;

- автомобіль VOLVO V-50 д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- DVD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1