Справа 382/831/20 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3022/2024 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000263 від 29 серпня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Згурівського районного суду Київської області від 25 січня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Згурівського районного суду Київської області від 25 січня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працездатного, працюючого в ТДВ «Яготинський маслозавод» на посаді вантажника, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_8 задоволено частково;

стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 142 757 грн 80 коп в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1 000 грн - розмір франшизи;

стягнуто з ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь потерпілого ОСОБА_10 161 031 грн 27 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 242 грн 20 коп моральної шкоди;

в решті позовних вимог відмовлено;

стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 витрати на правову допомогу у розмірі 24 000 грн;

вирішене питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 28 серпня 2019 року, близько 20 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21043», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вулиць Незалежності та Каштанова Алея в місті Яготин Київської області, зі швидкістю приблизно 5-10 км/год проїжджою частиною по вул. Незалежності в смузі руху в напряму центра міста, в порушення вимог п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, при здійсненні маневру лівого повороту для подальшого заїзду на місце стоянки автомобілів, не надав перевагу у русі зустрічному транспортному засобу та допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля із лівою боковою частиною кузова скутера марки «Alpha JJ50QT-22», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій скутера марки «Alpha JJ50QT-22», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Вважав, що суд першої інстанції безпідставно застосував ст. 75 КК України до основного та додаткового покарання, призначеного ОСОБА_8 , що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. На переконання прокурора, місцевим судом не застосовано до ОСОБА_8 положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2023 «Про практику призначення судом кримінального покарання» і фактично не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки із покладенням наступних обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що проявилося у необґрунтованому звільненні ОСОБА_8 від відбування призначеного додаткового покарання, колегія суддів вважає їх переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зі змісту положень ст.75 КК України вбачається те, що звільнення від відбування покарання може застосовуватись лише щодо тих покарань, які перелічені в ст. 75 КК України, тобто таке рішення може бути ухвалене лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Між тим, як вбачається з вироку, призначивши ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням. Формулювання звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, яке було застосоване судом у вироку, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_8 був звільнений як від основного, так і від додаткового покарання, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, місцевий суд, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування основного та додаткового покарання допустив неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Згурівського районного суду Київської області від 25 січня 2024року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять)років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок Згурівського районного суду Київської області від 25 січня 2024 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

__________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4