Провадження № 11-кп/824/2487/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кочергіне, Бахчисарайського р-ну, АР Крим, громадянки України, українки, з повною середньою освітою, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Десняського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю за ввірене майно строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у привласненні чужого майна, яке перебувало у її віданні, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, за наступних обставин.

24.02.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого було продовжено у подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 року за № 133/2022, 21.04.2022 року за № 259/2022, 17.05.2022 року за № 341/2022, 12.08.2022 року за № 573/2022, 07.11.2022 за № 757/2022, 06.02.2023 за № 58/2023, 01.05.2023 за № 254/2023, 26.07.2023 № 451/2023, 06.11.2023 № 734/2023 - до 14.02.2024 року.

ОСОБА_7 відповідно до наказу № 400/МЦ28к/тр від 16.09.2022 року прийнята на посаду продавця - консультанта до ТОВ «Сільпо-Фуд».

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.09.2022 року, укладеного між ТОВ «Сільпо - Фуд» в особі керуючої магазином ОСОБА_9 , з однієї сторони, та працівником ОСОБА_7 , з іншої сторони, встановлено:

1. Працівник, що займає посаду продавець-консультант та виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, переробкою, перевезенням або продажем/відпуском матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за довірені Адміністрацією матеріальні цінності і, в зв`язку з цим, зобов`язується:

1.1 бережно відноситись до ввірених йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей протягом всього часу від їх отримання до передачі, продажу/відпуску, а також вживати заходи до запобігання шкоди (втрати);

1.2 негайно повідомляти Адміністрацію про всі обставини, що загрожують збереженню довірених йому (ій) матеріальних цінностей, або фактично завдану шкоду (втрату);

1.3 вести облік, складати і подавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки доручених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до п.3 у разі невиконання Працівником своїх зобов`язань, перелічених у п. 1, що призвело до псування (втрати) ввірених йому матеріальних цінностей, працівник несе повну матеріальну відповідальність за нанесене пошкодження (втрату); відшкодування збитків здійснюється у відповідності з діючим законодавством України.

Таким чином, ОСОБА_7 , відповідно до умов договору є матеріально відповідальна особа.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 16.07.2023 року о 16 годині 24 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Сільпо», за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, достовірно знаючи, що приступаючи до своїх робочих обов`язків, вона має доступ до каси, реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, протиправно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та маючи у своєму віданні отримані від покупця грошові кошти, який придбав тютюнові вироби «Rothmans Royals Demi Silver» у кількості 10 пачок, вартістю 63,15 грн. за пачку, на загальну суму 631,50 грн., не поклала вказані кошти до каси а привласнила собі, завдавши ТОВ «Сільпо - Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 631,50 грн.

Крім того, ОСОБА_7 17.07.2023 року о 13 годині 06 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Сільпо», за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, достовірно знаючи, що приступаючи до своїх робочих обов`язків, вона має доступ до каси, реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, протиправно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та маючи у своєму віданні отримані від покупця грошові кошти, який придбав тютюнові вироби для електронних цигарок «Neo SticsRich Tobacco» у кількості 10 пачок, вартістю 78,40 грн. за пачку, на загальну суму 784,00 грн., не поклала вказані грошові кошти до каси а привласнила собі, завдавши ТОВ «Сільпо - Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 784,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 29.07.2023 року о 13 годині 06 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Сільпо», за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, достовірно знаючи, що приступаючи до своїх робочих обов`язків, вона має доступ до каси, реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, протиправно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та маючи у своєму віданні отримані від покупця грошові кошти, який придбав тютюнові вироби для електронних цигарок «Heets Purple» у кількості 10 пачок, вартістю 78,40 грн. за пачку, на загальну суму 784,00 грн., не поклала вказані кошти до каси а привласнила собі, завдавши ТОВ «Сільпо - Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 784,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 10.08.2023 року о 15 годині 50 хвилин, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Сільпо», за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, достовірно знаючи, що приступаючи до своїх робочих обов`язків, вона має доступ до каси, реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, діючи умисно, з корисливих мотивів, протиправно, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та маючи у своєму віданні отримані від покупця грошові кошти, який придбав тютюнові вироби цигарки «Davidoff Reach Purple», у кількості 6 пачок, вартістю 62,40 грн. за пачку, на загальну суму 374,40 грн., не поклала вказані кошти до каси а привласнила собі, завдавши ТОВ «Сільпо - Фуд» матеріальної шкоди на загальну суму 374,40 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи матеріально відповідальною особою, перебуваючи на посаді продавця - консультанта, в період часу з 16.07.2023 по 10.08.2023, привласнила та розпорядилась на власний розсуд грошовими коштами, що перебували у її віданні, внаслідок чого спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 2 573,90 грн.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.2-4 ст. 76 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, із ОСОБА_7 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, разом з тим суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання проігнорував вимоги ст. 55 КК України, відповідно до яких внаслідок засудження обвинувачений має бути позбавлений права здійснювати діяльність чи обіймати посади, які використовувалися ним для вчинення кримінальних правопорушень, та заборонив обвинуваченій обіймати посади, які пов`язані з матеріальною відповідальністю за ввірене майно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у привласненні чужого майна, яке перебувало у її віданні, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, згідно ч.2 ст. 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювалися, щодо них відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій прокурором, не заперечуються.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення судом додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю за ввірене майно.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

За змістом ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю. Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю (п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003). Рішення про застосування додаткового покарання має бути сформульоване у вироку у такий спосіб, щоб не викликало двозначного тлумачення та інших ускладнень при виконанні.

Покарання, передбачене у ст. 55 КК України, полягає у позбавленні засудженого його суб`єктивного права на посаду, яку він обіймав, або на службову, професійну чи іншу спеціальну діяльність, якою він займався під час вчинення злочину, а також у тимчасовому обмеженні його правоздатності - можливості обіймати певні посади або займатися певною діяльністю протягом строку, встановленого вироком суду.

Покарання має формулюватись таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати і такі посади або займатися також діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення злочину.

Як вбачається із обвинувачення, визнаного судом доведеним, між ТОВ «Сільпо-Фуд» та ОСОБА_7 17.09.2022 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого вона приймає на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення цілісності й збереження ввірених їй підприємством в установленому порядку товарно-матеріальних цінностей, прийнятих на підставі і відповідно тих ТМЦ, які передаватимуться йому в підзвіт в майбутніх періодах протягом терміну дії трудового договору.

Саме ці обставини обвинувачена використала для вчинення інкримінованого злочину. Отримані відповідно до укладеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність можливості ОСОБА_7 реалізувала з протиправною метою.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, помилково заборонив обвинуваченій обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, внаслідок чого становище обвинуваченої було незаконно погіршено.

Так, чинним трудовим законодавством України передбачено декілька видів матеріальної відповідальності: обмежена, повна, колективна (бригадна) та підвищена.

Таким чином, встановивши по відношенню до обвинуваченого заборону обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, суд першої інстанції вказує на заборону обвинуваченому обіймати посади, пов`язані з будь-яким видом матеріальної відповідальності.

Для досягнення визначених ст. 65 КК України цілей кримінального покарання, принциповим є позбавлення обвинуваченого права обіймати посади, чи займатись діяльністю, яка дозволяє вчиняти аналогічні інкримінованим злочини. В даному випадку обвинувачена для привласнення ввіреного їй майна використала можливості, які надавала посада, перебування на якій нерозривно пов`язане з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю.

Отже, за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції повинен був призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаними тільки з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю.

Відтак, доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними.

У зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.4 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя