УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2350/24

Номер провадження 1-кс/495/650/2024

20 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засуджений (22.01.2021 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 286 КК України, 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців), уродженця міста Вилкове Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що 09.07.2022 року приблизно о 12:00, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки "VOLVO" р/н НОМЕР_1 та н/причепу "SCHMITZ" р/н НОМЕР_2 , рухаючись в денний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги М-15 зі сполученням «Одеса-Рені», виїжджаючи на місцевість з щільною житловою забудовою та наявністю вулиць які прилягають до дороги, при відсутності дорожніх знаків 5.49, 5.51,5.53 ПДР України, рухаючись в АДРЕСА_2 , на прямій ділянці дороги, з наявним ухилом 1, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху в обох напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою, з боку міста Одеса у напрямку міста Рені, у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 94,9 - 95,8 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на вказаній ділянці автодороги, порушив вимоги п.п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), які передбачають, що: п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 12.9. «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7.

Продовжуючи рух у обраному напрямку на ділянці проїзної частини АДРЕСА_2 , у порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, який наказує, що: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, а також відповідно та своєчасно реагувати на її зміну, внаслідок чого в порушення вимог п.п. 1.5., 12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки автомобіля, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, продовжив рух із зазначеною вище швидкістю, яка перевищувала допустиму на даній ділянці дороги, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду свого автопоїзду небезпеку для свого подальшого руху пішохода ОСОБА_7 , який рухався зліва направо відносно напрямку руху автопоїзда та наближався до його смуги руху, біля будинку АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_4 , змінив напрямок руху автопоїзда праворуч та застосував екстрене гальмування та за межами проїзної частини вул. Молодіжна на правому узбіччі за напрямком руху автопоїзда здійснив наїзд передньою правою частиною автопоїзда на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_7 , 1972 року народження спричинено наступні тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма: садно та забійна рана лобової ділянки зліва; садно лобової ділянки зліва, лівої виличної та шічної ділянки; садно спинки та кінчика носа: садно правої скроневої ділянки; 2 садна та забійна рана лобової ділянки справа: садно середньої третини правої брівної дуги: синець верхньої повіки правого ока: садно правої виличної та біля козелкової ділянок; садно правої щічної ділянки, правої половини губ та підборіддя; забійна рана верхньої губи справа; забійна рана правої гілки нижньої щелепи; крововиливи під м 'які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку; б) закрита травма грудної клітки, живота, тазу: безліч саден передньої поверхні грудної клітки та живота; забійна рана лівої підклочичної ділянки; правої бічної поверхні тулубу; безліч саден спини; перелом зовнішньої третини правої ключиці; розрив правого грудино-ключичного зчленування; перелом внутрішньої третини лівої ключиці; переломи рукоятки та тіла грудини; множинні багатоуламкові переломи усіх правих та лівих ребер: розриви пристінкової плеври в проекції переломів ребер; крововиливи під пристінковою плеврою в проекції переломів ребер: перелом лівої лопатки: переломи тіл VII та XI грудних хребців з розривом оболонок і речовини спинного мозку; розриви грудної частини аорти в проекції П та XI грудних хребців: відрив лівої та центральної частини діафрагми; зміщення в черевну порожнину лівої легені, серця та нижньої частки правої легені; розрив висхідної частини аорти та легеневого стовбуру; розрив передньої стінки серцевої сумки; розрив передньої стінки лівого шлуночка; розрив лівого головного бронха в ділянці біфуркації трахеї; множинні крововиливи під плеврою легенів: множинні розриви легеневої плеври і тканини легень; випадіння за межі черевної порожнини через просвіт рваної рани правої пахової ділянки сальника, брижі, петель тонкої кишки, поперечної ободової та сигмоподібної кишок, шлунка, лівої частки печінки, селезінки, лівих наднирника та нирки з навколонирковою клітковиною; розрив стравоходу в ділянці кардіального відділу шлунку; розміжчення та розрив печінки; розрив стінки жовчного міхура; відрив селезінки від кореня та поперечний розрив капсули і тканини селезінки; крововилив в лівій навколонирковій жировій клітковині; розрив лобового зчленування та переломи верхньої і нижньої гілок лобкової кістки зліва з крововиливом в м`які тканини тазу та навколишню клітковину сечового міхура; в) травма кінцівок: садно передньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу та правого плеча; забійна рана внутрішньої поверхні нижньої третини правого плеча: забійна рана зовнішньої поверхні верхньої третини правого передпліччя; забійна рана задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя; відкриті переломи голівок обох кісток правого передпліччя; садно з відривом нігтьової пластини тильної поверхні дистальної фаланги 1, 11, ГУ пальців правої кисті; садно тильної поверхні міжфалантового суглобу П пальця правої кисті; садно передньої, зовнішньої, задньої поверхонь лівих плечового суглобу, плеча та передиліччя; рвана рана зовнішньої поверхні від верхньої третини лівого плеча до середньої третини лівого передпліччя; відкритий перелом нижньої третини плечової кістки з розривом зв`язок та повним вивихом голівки плечової кістки з ліктьового суглобу; садно передньої поверхні лівого колінного суглобу; садно передньої поверхні правого колінного суглобу.

Смерть ОСОБА_7 перебуває в прямому причинному зв`язку з наявною у нього поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку; перелому правої ключиці; розрив правого грудино-ключичного зчленування; перелому лівої ключиці, переломів рукоятки та тіла грудини; множинних переломів усіх правих та лівих ребер з крововиливами і розривами пристінкової плеври; перелому лівої лопатки: переломів тіл VII та XI грудних хребців з розривом спинного мозку: розривів грудної аорти в проекції VII та XI грудних хребців; відриву лівої та центральної частини діафрагми зі зміщенням в черевну порожнину лівої легені, серця та нижньої частки правої легені; розривів висхідної частини аорти та легеневого стовбуру: розриву передньої стінки серцевої сумки; розриву передньої стінки лівого шлуночка; розриву лівого головного бронха в ділянці біфуркації трахеї; множинних крововиливів під плеврою легенів: множинних розривів легеневої плеври і тканини легень; випадіння за межі черевної порожнини через просвіт рваної рани правої пахової ділянки сальника, брижі, петель тонкої кишки, поперечної ободової та сигмоподібної кишок, шлунка, лівої частки печінки, селезінки, лівих наднирника та нирки з навколонирковою клітковиною; розриву стравоходу в ділянці кардіального відлілу шлунку розміжчення та розриву печінки; розриву стінки жовчного міхура; відриву селезінки від кореля та поперечний розриву капсули і тканини селезінки; розриву лобового зчленування та переломів верхньої і нижньої гілок лобкової кістки зліва з крововиливом в м`які тканини тазу та навколишню клітковину сечового міхура; забійна рана внутрішньої поверхні нижньої третини правого плеча; забійна рана зовнішньої поверхні верхньої третини правого передпліччя; забійна рана задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя; відкриті переломи голівок обох кісток правого передпліччя; відрив нігтьових пластин L, II, IV пальців правої кисті: рвана рана зовнішньої поверхні від верхньої третини лівого плеча до середньої третини лівого передпліччя; відкритий перелом нижньої третини плечової кістки з розривом зв`язок та повним вивихом голівки плечової кістки з ліктьового суглобу, заподіяних йому при дорожньо-транспортній події.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3. «б», 12.3, 12.4, 12.9 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

18.03.2024 року повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, складено та вручено підозрюваному.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засуджений (22.01.2021 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 286 КК України, 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців), уродженцю міста Вилкове, Одеської області, громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовився від дачі показань згідно ст. 63 Конституції України.

Підозра ОСОБА_4 , повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.02.2024 та схемою до нього; протоколом допиту свідків, відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, отриманими судовими авто технічних експертиз щодо обставин наїзду на пішохода ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 , загинула людина, життя якої, відповідно до ст. 3 Конституції України, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.Тяжкі наслідки у вигляді смерті людини є непоправними. На даний час всі свідки та потерпілі не допитані, тому існує ризик, що підозрюваний перебуваючи на свободі незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні. Крім того, підозрюваний перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, як це вже сталося.

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 , проживаює за адресою: АДРЕСА_1 ., враховуючи те, що село Вилкове, на території якого мешкає ОСОБА_4 , межує з Республікою Молдова та Румунією, в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території суміжних з Україною держав.

Беручи до уваги, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, що спричинив загибель людини, під впливом можливої передбаченої законом відповідальності, може ухилитись від органів досудового розслідування та суду. Також, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнути кримінального покарання може незаконно впливати на потерпілих, свідків, необхідність яких допитати може виникнути під час досудового розслідування, а також на потерпілих та свідків, вже допитаних в ході досудового розслідування, може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий зазначив, що наявні ризики, зазначені у ст. 177 КПК України а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, в цілях недопущення подальшого зникнення та переховування від органів досудового розслідування та суду, повторного вчинення кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, що даює підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є тим, який відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та має бути застосований до нього.

Крім цього, слідчий вказав, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні частково погодився з обставинами, викладеними в клопотанні слідчого. Пояснив, що він офіційно працює, є єдиним утриманцем своєї родини, потерпілій стороні відшкодував моральну та матеріальну шкоду. Просив не позбавляти його свободи.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила у задоволенні клопотання слідчого відмовити, з підстав, викладених в її письмовому запереченні. Зазначила, що підозра є необґрунтованою, а ризики недоведені, у зв`язку з чим з метою досягнення дієвості кримінального провадження достатнім запобіжним заходом відносно її підзахисного буде особисте зобов`язання. Зауважила, що її підзахисний одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце мешкання та роботи, зая якими позитивно характеризується, в силу ст.89 КК України не має судимості. Дорожня-транспортна пригода сталася майже два роки тому та за весь цей час жоден із зазначених слідчим ризиків не знайшов своє підтвердження, оскільки її підзахисний зявлявся до слідчого за першим викликом для проведення слідчих дій, не перешкоджав кримінальному провадженню, жодних повідомлень про будь який тиск з боку свідків чи експертів не надходило. Крім цього вказала, що незважаючи на те, що її підзахисний діяв відповідно до ПДР України та в його діях не має складу злочину, він відчуває щирі співчуття потерпілим та відшкодував заподіяну шкоду у повному обсязі, ще в серпні 2022 року.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000475, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

18.03.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.02.2024 та схемою до нього; протоколом допиту свідків, відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, отриманими судовими авто технічних експертиз щодо обставин наїзду на пішохода ОСОБА_7 .

Наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Між тим, аналізуючи скоєний злочин та особу підозрюваного, його відношення до скоєного, а саме те, що він одружений, має двоє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, а також з урахуванням того, що досудове розслідування триває майже два роки, під час якого підозрюваний не чинив ніяких перешкод дієвості даного кримінального провадження, не переховувався від слідства, не здійснював тиск на потерпілих та свідків, а навпаки сприяв досудовому розслідуванню (з'являвся за першим викликом слідчого для проведення необхідних слідчих дій), відшкодував моральну та матеріальну шкоду потерпілій стороні, яка не має до нього ніяких претензій, що документально підтверджено, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість визначення розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного (міцність соціальних зв`язків), особу підозрюваного (позитивна характеристика з постійного місця роботи і проживання), його відношення до скоєного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з 20.03.2024 року до 18.05.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 20.03.2024 року складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 25.03.2024 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1