Номер провадження: 11-сс/813/623/24
Справа № 947/8060/24 1-кс/947/3495/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000239, внесеного до ЄРДР 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.240 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу спеціалізованої екологічної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 11 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- 52 аркуші паперу із рукописними написами на них;

-3 блокноти з чорновими записами рукописного тексту;

-рахунок № 23 від 02.10.2023 на 2 арк; рахунок без № на 1 арк; рахунок без № від 10.08.2023 на 1 арк; рахунок № 78 від 21.11.2023 на 2 арк; рахунок без № від 02.11.2023 на 2 арк; рахунок без № від 27.10.2023 на 1 арк; рахунок № 41 від 08.10.2023 на 1 арк; рахунок № 48 від 11.11.2023 на 1 арк; рахунок без № від 28.09.2023 на 1 арк; рахунок без № від 24.10.2023 на 2 арк; рахунок без № від 04.10.2023 на 1 арк; рахунок без № від 30.08.2023 на 1 арк; рахунок без № від 02.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 12.03.23 на 1 арк; рахунок без № від 20.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 20.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 26.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 11.2023 на 1 арк; накладна без № від 25.04.23 на 1 арк; накладна № 24-10 від 24.10.23 на 1 арк.;

-рахунок на оплату № 3212 від 22.10.23, № 207 від 08.09.23, № 467 від 10.11.23, №210 від 27.09.23, № 333 від 06.10.23, № 77 від 29.08.23, № 1 від 20.07.23, акт надання послуг № 76 від 31.08.23 , аркуш паперу акт надання послуг № 76 від 31.08.23, аркуш паперу акт надання послуг від 26.09.23;

-мобільний телефон марки Samsung х12 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки Samsung A22 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_5 ; імеі2: НОМЕР_6 із сім-картками НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

-ноутбук «Asus» model: х5552 серійний номер : НОМЕР_9 із зарядним пристроєм до нього , ноутбук «Apple Macbook Air» у корпусі сірого кольору;

-жорсткий диск Nianivo usb;

-грошові кошти у сумі 28 550 доларів США;

-грошові кошти купюри номіналом 200 євро (3 шт.), 100 євро (12 шт.), 50 євро (45 шт.), 20 євро (5 шт.), 5 євро (2 шт.), (загальна сума 4160 євро).

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене майно, може свідчити про можливу причетність ОСОБА_9 до незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, з метою особистого збагачення, знаючи про відсутність передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт, зокрема документи, електронні носії інформації, грошові кошти, що мають ознаки майна, що отримане у результаті неправомірних дій, а тому є важливими доказами можливого вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.240 КК України, тобто відповідає критерієм ч.1 ст.98 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , подав апеляційні скарги, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо майна ОСОБА_9 :

- сторона обвинувачення у клопотанні не навела жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження;

- досудове розслідування вказаного кримінального провадження розпочато з 13.07.2023 року, однак в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 не є підозрюваним. Звертає увагу, що ОСОБА_9 здійснює підприємницьку діяльність відповідно до КВЕД;

- сторона обвинувачення не надала доказів завданої шкоди, цивільний позов відсутній;

- арешт майна, з його вилученням, не виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Щодо майна ОСОБА_8

- відсутні підстави вважати, що вилучені грошові кошти можуть бути використані, як речовий доказ, оскільки вони отримані ОСОБА_8 у борг для лікування та здійснення операції на очах останньої та доньки 2018 року народження.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Власники майна та їх представник підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до клопотань прокурора слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000239 від 13.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.240 КК України.

Зі змісту клопотання убачається, що в Одеському районі Одеської області діє група осіб, які діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи про відсутність у них передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин та повноважень на проведення таких робіт.

У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках вказаного кримінального провадження, 11.03.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року (а.с.28-31 т.) проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено: 52 аркуші паперу із рукописними написами на них; 3 блокноти з чорновими записами рукописного тексту; рахунок № 23 від 02.10.2023 на 2 арк; рахунок без № на 1 арк; рахунок без № від 10.08.2023 на 1 арк; рахунок № 78 від 21.11.2023 на 2 арк; рахунок без № від 02.11.2023 на 2 арк; рахунок без № від 27.10.2023 на 1 арк; рахунок № 41 від 08.10.2023 на 1 арк; рахунок № 48 від 11.11.2023 на 1 арк; рахунок без № від 28.09.2023 на 1 арк; рахунок без № від 24.10.2023 на 2 арк; рахунок без № від 04.10.2023 на 1 арк; рахунок без № від 30.08.2023 на 1 арк; рахунок без № від 02.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 12.03.23 на 1 арк; рахунок без № від 20.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 20.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 26.09.23 на 1 арк; рахунок без № від 11.2023 на 1 арк; накладна без № від 25.04.23 на 1 арк; накладна № 24-10 від 24.10.23 на 1 арк.; рахунок на оплату № 3212 від 22.10.23, № 207 від 08.09.23, № 467 від 10.11.23, №210 від 27.09.23, № 333 від 06.10.23, № 77 від 29.08.23, № 1 від 20.07.23, акт надання послуг № 76 від 31.08.23 , аркуш паперу акт надання послуг № 76 від 31.08.23, аркуш паперу акт надання послуг від 26.09.23; мобільний телефон марки Samsung х12 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Samsung A22 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_5 ; імеі2: НОМЕР_6 із сім-картками НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; ноутбук «Asus» model: х5552 серійний номер : НОМЕР_9 із зарядним пристроєм до нього , ноутбук «Apple Macbook Air» у корпусі сірого кольору; жорсткий диск Nianivo usb; грошові кошти у сумі 28 550 доларів США; грошові кошти купюри номіналом 200 євро (3 шт.), 100 євро (12 шт.), 50 євро (45 шт.), 20 євро (5 шт.), 5 євро (2 шт.), (загальна сума 4160 євро) (а.с.332-38 т.1).

У подальшому постановами слідчого вищевказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні ( а.с.39-42 т.1).

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збереження виявлених та вилучених речей під час проведення обшуків за місцем реєстрації ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки є достатні підстави вважати, що вони можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Так, під час апеляційного розгляду прокурором надано копії протоколів огляду предметів, які були вилучені під час обшуку, зокрема: мобільного телефону марки Samsung A22 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_5 ; імеі2: НОМЕР_6 із cім-картками НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; мобільного телефону марки Samsung х12 у корпусі чорного кольору імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 із сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; ноутбуку «Asus» model: х5552 серійний номер: НОМЕР_9 ; ноутбуку «Apple Macbook Air»; з яких убачається, що органом досудового розслідування, виявлено листування та інформація щодо обставин вказаного кримінального правопорушення, тобто, оцінюючи фактичні обставини справи, які наразі встановленні, свідчать, що вилучене майно може містити інформацію, яка може бути використана як доказ у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

Апеляційний суд акцентує увагу, що 06 березня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання слідчого - надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_9 , а саме у житлових та нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення документів щодо незаконного видобутку каменю; чорнових записів про фактичний обсяг незаконно видобутого каміння та його покупців; усі наявні геологічні документи; листування з Державною службою геології та надр України; документи щодо проведених перевірок на родовищі; документів щодо офіційного та фактичного працевлаштування осіб, які здійснюють діяльність з видобутку каменю; документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою; чорнову бухгалтерію; каменерізних машин, спеціальної техніки за допомогою якої здійснюється незаконний видобуток корисних копалин; каміння пиляне; електронні інформаційні системи або їх частини, мобільні термінали системи зв`язку (комп`ютери, ноутбуки, планшети, внутрішні та зовнішні жорсткі диски, оптичні лазерні диски, картки пам`яті, флеш-накопичувачі); мобільні телефони, сім-карти; грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

Тому, ураховуючи дискреційне право слідчого вирішувати чи вилучати виявлене під час обшуку майно, а також те, що ухвалою слідчої судді прямо надано дозвіл на відшукання вказаного майна, то слідчий суддя мав повне право на прийняття рішення щодо арешту вилученого майна.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що на грошові кошти, вилучені під час обшуку може бути накладений арешт. Водночас, висновку про належність цих коштів ОСОБА_9 колегія суддів дійшов на підставі того, що, по-перше, кошти знайдені за його місцем проживання. По-друге, у протокол обшуку від 11 березня 2024 року, який складений за участі ОСОБА_9 , підписаний без зауважень останнім, зокрема щодо належності вказаних грошових коштів отриманих у борг ОСОБА_8 . По-третє, під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 підтвердила, що під час проведення обшуку повідомила слідчому, що виявлені грошові кошти належать її чоловіку ОСОБА_9 .

З огляду на обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збереження майна, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки є достатні підстави вважати, що воно може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Арешт у даному провадженні, накладений задля досягнення таких цілей, пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання колегії суддів, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд, вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000239, внесеного до ЄРДР 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.240 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4