Справа № 947/9270/24
Провадження № 1-кп/947/802/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 03.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.08.2017 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2, ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільненого 23.04.2020 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 2 місяці 22 доби,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2023 у відношенні відносно ОСОБА_3 , встановлений адміністративний нагляд строком на один рік із наступними обмеженнями та забов`заннями:

- заборонити відвідувати всі види закладів, у тому числі розважальних, де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив;

- заборонити виїзду за межі м. Одеси без дозволу керівництва ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області;

- заборонити залишати місце проживання з 23:00 години по 05:00 години наступної доби, крім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги, для слідування в укриття, чи звернення до медичного закладу за станом здоров`я;

- з`являтись на реєстрацію до поліцейського підрозділу за місцем проживання кожного четверга кожного місяца в період часу з 18:00 години до 20:00 години.

23.05.2023 ОСОБА_4 ознайомлений з вищезазначеною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року, щодо встановлення відносно нього адміністративного нагляду зі вказаними обов`язками як піднаглядного та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України за порушення встановлених правил та обмежень адміністративного нагляду.

ОСОБА_3 неодноразово письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ст.. 395 КК України за порушення правил адміністративного надзору.

Проте всупереч вимогам закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» щодо обов`язків піднаглядних, ОСОБА_3 , достовірно розуміючи, що по відношенню до нього встановлений адміністративний надгляд, так як був ознайомлений з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2023 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, маючи реальну можливість проживати за адресою: АДРЕСА_1 , в середені січня 2024 року самовільно, без поважних причин та відповідного дозволу працівників поліції, що здійснювали адміністратвний нагляд, залишив місце свого проживання та по теперешній час, про зміну місця проживання, працівників поліції не повідомив.

Також у період часу з 07.12.2023 року по 08.02.2024 року ОСОБА_3 на з`являвся для реєстрації до відповідного органу поліції, чим порушив встановленні судом обмеження.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, за ознаками ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 , звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 395 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим проступок, передбачений ст. 395 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ст. 395 КК України віднесений до кримінальних проступків.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді арешту.

Таким чином, враховуючи обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді арешту, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на 3 ( три) місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей,передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1