Справа № 439/806/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/441/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до положень ст. 75, п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладено обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами та цивільний позов.

Згідно вироку суду, 08 жовтня 2020 року, приблизно о 07.25 год. на автодорозі сполученням Броди-Пониковиця (ділянка 1100 м від м. Броди, Золочівського району) ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ2101 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись в напрямку с. Пониковиця, Золочівського району, в порушення п.1.5, п.2.3 «б», п.2.3. «д», п.12.3 «Правил дорожнього руху», необережно, з кримінальною протиправною недбалістю, був недостатньо уважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку й стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами - з моменту появи в його полі зору велосипеда, під керуванням ОСОБА_9 , що рухався попереду, в попутному напрямку, якого ОСОБА_6 об`єктивно був спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду велосипеда, під керуванням ОСОБА_9 , в результаті чого здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок зазначених порушень ОСОБА_6 правил дорожнього руху, потерпілому ОСОБА_9 завдано тяжких тілесних ушкоджень у виді відкритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи черепа, дифузними крововиливами в м`які оболонки головного мозку, закритих прямих переломів ребер, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки, від яких 13 жовтня 2020 року настала його смерть.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що судом першої інстанції не враховано у повній мірі особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, підозра у вчиненні іншого кримінального правопорушення - відсутня, обвинувачений не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та відшкодував потерпілій стороні завдані збитки.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою похилого віку і автомобіль потрібен йому для життєвих потреб, в тому числі відвідування медичних закладів.

Просить змінити вирок Бродівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року та не застосовувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника - адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Як вбачається з апеляційної скарги, сторона захисту не погоджується із вироком суду лише в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання.

Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до кримінальних правопорушень проти безпеки руху.

Санкція частини другої вищезазначеної статті, окрім основного покарання, надає суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Отже, вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер.

Так, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

Поняття суддівського розсуду, або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках правових питань, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, зокрема, щодо індивідуалізації покарання - конкретизації виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, районний суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, є особою похилого віку, вдівець, проживає один, а відтак, наявність спеціального права для користування транспортним засобом у побуті, є його життєво необхідною потребою.

Таким чином, оцінивши в сукупності обставини справи та досудову доповідь представника органу з питань пробації, згідно якої, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі, з огляду на індивідуалізацію покарання, колегія суддів, у даному конкретному випадку, вважає за можливе не застосовувати до останнього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а тому, вирок в цій частині підлягає зміні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задоволити.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4