Справа № 442/5188/24
Провадження № 1-кс/442/1012/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області яка полягає на невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, нанесення моральної та матеріальної шкоди на суму 2000000 грн. -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області зі скаргою в якій просить постановити ухвалу, якою зобов`язати керівника ГУ НПУ у Дрогобицькому районі ОСОБА_4 , уповноваженого на внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), негайно виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, а саме: - внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою від 21.06.2024 року з кваліфікацією про вчинений кримінальний злочин за ч.ч. 1, 2 ст. 194-1 КК України у продовж 24 годин, та видати йому відповідний витяг з ЄРДР з внесеними даними про які він заявляє.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 21.06.2024 року ним було подано письмову скаргу керівнику ГУ НПУ у Дрогобицькому районі ОСОБА_5 про вчинення кримінального злочину, який підпадає під кваліфікацію ч.ч. 1, 2 ст. 194-1 КК України. Однак керівник ГУ НПУ у Дрогобицькому районі ОСОБА_5 не відреагував на цю скаргу жодним чином, а саме не вніс скаргу в ЄРДР протягом 24 годин відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, не надав жодної відповіді на сьогоднішній день. Усі терміни для внесення його скарги до ЄРДР минули, що є грубим порушенням вимог Закону, а тому звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задоволити.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу з підстав, які ним письмово викладені в скарзі, вказав, що подана ним скарга про вчинення кримінального злочину відповідає вимогам КПК України і повинна бути зареєстрована в ЄРДР. Відзначив, що поліція не виконала вимог Закону, а зокрема ст. 214 КПК України, яка носить імперативний характер.

Вказав, що подана ним скарга, яка розглядається в даному судовому засіданні подана ним повторно, він з аналогічною скаргою вже звертався до слідчого судді та суддя відмовив йому в її задоволенні. Рішення слідчого судді він не оскаржував, а повторно подав скаргу так як вважає, що не має підстав для повторної відмови в її задоволені. Наполягає на задоволенні даної скарги з дослівними даними про які він заявляє у поданих ним скаргах.

Представник суб`єкта оскарження Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши дану скаргу, приєднані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 5 ст. 214 КПК України регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що: (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім цього, порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області призначено скаргу ОСОБА_3 до розгляду.

У ході судового розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області зі скаргою, в якій просить постановити ухвалу, якою зобов`язати керівника ГУ НПУ у Дрогобицькому районі ОСОБА_4 , уповноваженого на внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), негайно виконати вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, а саме: - внести відповідні відомості до ЄРДР за його заявою від 21.06.2024 року з кваліфікацією про вчинений кримінальний злочин за ч.ч. 1, 2 ст. 194-1 КК України у продовж 24 годин, та видати йому відповідний витяг з ЄРДР з внесеними даними про які він заявляє.

На адресу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області поступили матеріали із Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за скаргами ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій працівників ПрАТ «Львівобленерго» Південний район електричних мереж, які 01.05.2023 року обрізали електродроти на електричній опорі в АДРЕСА_1 , в яких містяться дві скарги ОСОБА_3 від 17.06.2024 та 21.06.2024, які є ідентичними за змістом.

Відповідно до листа за підписом начальника Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , який наданий в розпорядження слідчого суді вбачається, що звернення ОСОБА_3 зареєстровані у ІТС ІПНП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за № 6317 від 17.06.2024 та за № 6480 від 28.06. 2024 відповідно.

Згідно з повідомлення заступника начальника Дрогобицького РВП начальника СВ ГУНП у Львівській області щодо розгляду матеріалів, які зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» під вищевказаними номерами, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відомості до ЄРДР скеровані для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Норми чинного законодавства не передбачають імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також необхідно зазначити, що кваліфікація злочинів у кримінальному праві це точна кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії у суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між ознаками суспільно-небезпечної дії і ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону. При проведенні досудового слідства функцію кваліфікації злочину здійснюють уповноважені на це особи: слідчі, прокурори, що находить своє втілення у відповідних процесуальних документах: повідомленні про підозру, обвинувальному акті.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя вважає, що в поданій скарзі про вчинення злочину, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.

Окрім того слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вказав, що подана ним скарга, яка розглядається в даному судовому засіданні подана ним повторно, він з аналогічною скаргою вже звертався до слідчого судді та суддя відмовив йому в її задоволенні. Рішення слідчого судді він не оскаржував, а повторно подав скаргу так як вважає, що не має підстав для повторної відмови в її задоволені.

Так ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.06.2024, ОСОБА_3 було відмовлено в задоволені його скарги на бездіяльність слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про нанесення моральної та матеріальної шкоди на суму 2000000 грн.

Проаналізувавши подану ОСОБА_3 скаргу, яка була предметом розгляду слідчим суддею, при розгляді даної скарги встановлено, що вони є ідентичними, чого не заперечив сам скаржник та подав аналогічну скаргу повторно.

Ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.06.2024 вступила в законну силу, ніким не оскаржена та не скасована.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, № 48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, № 22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відтак з урахуванням положень ч. 2 ст. 21 КПК України, принципу res judicata та зважаючи на те, що за ухвалою слідчого судді від 21.06.2024 розглянуто скаргу ОСОБА_3 , то слідчий суддя вважає, що повторний розгляд аналогічної, ідентичної скарги ОСОБА_3 то при цьому, повторний розгляд скарги порушить принцип правової визначеності.

Слід зауважити, що кримінальний процесуальний закон визначає механізм реалізації права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, втім не містить жодних запобіжників від зловживання цим правом з боку особи та не визначає алгоритм дій слідчого судді у випадку встановлення факту багаторазового (повторного) оскарження особою однієї і тієї самої бездіяльності уповноважених суб`єктів.

Втім подання таких скарг є достатньо вагомою підставою констатувати факт зловживання особою правом, тобто використання права всупереч його меті.

Кримінальний процесуальний закон не визначає межу, коли використання особою права набуває ознак зловживання ним, втім, Верховний Суд неодноразово висловлював позиції з цього приводу та зазначав, що заборона зловживання правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09 квітня 2019 року у справі № 306/1602/16-к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24 вересня 2019 року у справі №755/10138/16-к та від 19 лютого 2019 року у справі № 236/1798/16-к, ухвала ККС ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 24, 107, 214, 303, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 05.07.2024 о 11 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_7