Провадження № 1-кс/947/8300/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000452 від 03.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№0000452 від 03.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацією, як державою-агресором, першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену окупацією території держави Україна, у вигляді спеціальної військової операції в Україні.

Вказане вторгнення триває з 5 години 24.02.2022 та до цього часу, підрозділи збройних сил та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

24.02.2022 Указом Президента Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому продовжений та діє по теперішній час, що введено в державі у звязку зі збройною агресією ворожої країни Російської Федерації, та передбачає настання відповідним органам державної влади, військовому командуванню і органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав та свобод людини й громадянина і прав та законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Громадянка ОСОБА_4 відповідно до наказу начальника ГУ ДМС України в Одеській області № 479-к від 05.10.2021 призначено на посаду начальника Ізмаїльського відділу Головного управління ДМС в Одеській області, у зв`язку із чим відповідно до ст. 18 КК України є службовою особою.

Відповідно до наказу начальника ГУ ДМС України в Одеській області №428-к від 28.09.2021, громадянку ОСОБА_5 було призначено на посаду головного спеціаліста Ізмаїльського відділу ГУ ДМС в Одеській області.

Так, на початку 2024 року, (точна дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) у громадянки України ОСОБА_4 , яка є службовою особою Ізмаїльського відділу Головного управління ДМС в Одеській області, яка була невдоволенна чинною державною владою в Україні, сповідувала антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, підтримувала проросійські погляди та виправдовувала збройну агресію РФ проти України, усвідомлювала, що РФ здійснює неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, виник злочинний умисел, направлений на поширення відомостей серед свого оточення інформації щодо виправдовування, заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, випровдовування та заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на виправдовування, заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, випровдовування та заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, перебуваючи на своєму робочому місці у службовому кабінеті Ізмаїльського відділу Головного управління ДМС в Одеській області за адресою: м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, буд. 27 маючи антиукраїнську налаштовану позицію в розмові між собою, в період часу 01.05.2024 (приблизно з 13 годині 40 хвилин по 14 годину), 02.05.2024 (приблизно з 13 години по 13 годину 30 хвилин), 07.05.2024 (приблизно з 12 години по 14 годину), 14.05.2024 (приблизно з 11 години 30 хвилин по 12 годину) здійснили висловлювання, що виразились у поясненні, наведенні аргументів та доведенні власної думки про те, що повномасштабне вторгнення РФ, що мало місце 24.02.2022, є результатом та логічним поясненням неправомірних та злочинних дій представників державної влади України та військовослужбовців, котрі брали участь у проведенні АТО та ООС, що тривали з 2014 року по 2022 рік, а також направленої на формування у адресатів переконання що збройна агресія має логічне пояснення, збройна агресія Російської Федерації проти України викликана діями української влади, яка прийшла на зміну режиму ОСОБА_6 та взяла курс на членство України в НАТО, що призвело до війни.

Старшим слідчим в ОВС другого слідчого відділу

(з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 за погодженням із процесуальний керівником у кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, тобто виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, випровдовування та заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинене службовою особою.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0203, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній власності ОСОБА_5 .

Санкцією частини 3 статті 436-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Таким чином, у випадку визнання судом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, може бути застосоване покарання у виді конфіскації майна.

Процесуальний керівник в клопотанні зазначає, що одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Прокурор звертається з клопотанням про арешт майна з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно наданих до матеріалів клопотання доказів встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 є власником частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0203, за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягає конфіскації майна як виду покарання, а також беручи до уваги правове обґрунтування клопотання прокурора, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000452 від 03.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0203, яка належить на праві спільної власності ОСОБА_5 .

Заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, водночас відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1