Справа № 708/581/24
Провадження № 1-кп/708/64/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001370 від 26.04.2024, за яким:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Чигирин Черкаської області, без зареєстрованого місця реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, працюючий оператором на автозаправній станції ПАТ "Укрнафта", маючий на утриманні одну неповнолітню доньку, згідно статті 89 КК України раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у період часу з 18.08.2023 і до моменту притягнення його до кримінальної відповідальності в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті ревнощів, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , зокрема: безпричинно висловлює словесні образи, погрози, нецензурні слова, які є психотравмуючими для ОСОБА_5 і викликали в неї зміни в емоційному стані, що виражаються у відчутті приниженості, тривалій емоційній напрузі, розгубленості, занепокоєнні, в неспокої, тривожності, у відчутті образ, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли в наслідок насилля в сім`ї.

Зокрема ОСОБА_4 28 липня 2023 року о 16 год 30 хв, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме - виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, вчинивши своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за що постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.08.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у справі № 708/899/23 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 гривень.

Також ОСОБА_4 , 10.01.2024 близько 11 год 00 хв, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_7 , за що постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у справі № 708/61/24 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Крім цього, 14.03.2024 близько 19 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , чим порушив терміновий заборонний припис від 14.03.2024, за що постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у справі № 708/345/24 із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Він же, 25.04.2024 близько 15 год 45 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої виражався в її адресу нецензурною лексикою, стукав у вікна будинку, тим самим вчинив своїми діями домашнє насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/124-24/7146-ПС від 30.05.2024, ситуація здійснення домашнього насильства є психотравмуючою для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в останньої наявні зміни в емоційному стані, що виражаються у відчутті приниженості, тривалій емоційній напрузі, розгубленості, занепокоєнності, в неспокої, тривожності, у відчутті образ, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли в наслідок насилля в сім`ї.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що зробив для себе відповідні висновки та не збирається у подальшому вчиняти порушення. Від надання показань відмовився на підставі статті 63 Конституції України.

Заслухавши учасників судового провадження суд дійшов висновку, що позиція обвинуваченого не викликає сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства відносно подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, зокрема позицію потерпілої, відповідно до якої на її переконання обвинувачений своєї поведінки не змінив, тому заслуговує на більш суворе покарання;

відношення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання своєї вини;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), відсутність наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка його обтяжує (вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння); поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Також суд бере до відома досудову доповідь органу пробації щодо ОСОБА_4 , під час складення якої встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції ст. 126-1 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_4 , повне визнання ним своєї вини у вчиненому, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників (п. 5).

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили з урахуванням особи обвинуваченого, можливості продовження ним злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень, залишити у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи № СЕ-19/124-24/7146-ПС від 30.05.2024 в сумі 17 038,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників строком 2 (два) місяці.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 17 038,00 грн. (сімнадцять тисяч тридцять вісім гривень 00 коп).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8