Справа № 308/7598/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 14.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що до чергової частини ВП №1 надійшло повідомлення про те, що 14.04.2024, близько 17.33 год., в будівлю магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнає нападу, шляхом вільного доступу, в період воєнного стану, зайшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де умисно, з корисливих мотивів, наставив пістолет в сторону касира ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , яка є співробітником магазину «Пінгвін», з метою заволодіння пляшкою горілчаного напою, яка належить ТОВ «Пінгвін».

Відомості про вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, 14.04.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302.

14.04.2024 під час огляду місця події, який проводився на відкритій місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину «Пінгвін», було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А30», який поміщено у спецпакет НПУ CRІ 1125975; скляну пляшку з наявним надписом «за волю Наливайко», об`ємом 100 мл із рідиною прозорого кольору, яку поміщено у крафтовий паперовий конверт НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору з маркуванням «UMAREX Med.PYTHON cal.380k, made in Italy», який вилучено та упаковано у СП НПУ СУ PSP 2203233.

Прокурор зазначає, що оскільки вказані вилучені речі є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 187 КК України, виникла необхідність у збереженні вказаних речових доказів, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказані речі та предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

З огляду на вищезазначене, прокурор вказує, що для потреб досудового розслідування слід забезпечити наявність вилучених речей з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення даного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження на вищевказане майно

Прокурор та володілець майна у судове засідання не з`явилися, однак їх неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділенням ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 14.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудове розслідування розпочато за фактом того, що до чергової частини ВП №1 надійшло повідомлення про те, що 14.04.2024, близько 17.33 год., в будівлю магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнає нападу, шляхом вільного доступу, в період воєнного стану, зайшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де умисно, з корисливих мотивів, наставив пістолет в сторону касира ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є співробітником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою заволодіння пляшкою горілчаного напою, яка належить ТОВ «Пінгвін».

З протоколу огляду місця події від 14.04.2024 вбачається, що на відкритій місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », слідчим виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А30», який поміщено у спецпакет НПУ CRІ 1125975; скляну пляшку з наявним надписом «за волю Наливайко», об`ємом 100 мл із рідиною прозорого кольору, яку поміщено у крафтовий паперовий конверт НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору з маркуванням «UMAREX Med.PYTHON cal.380k, made in Italy», який упаковано у СП НПУ СУ PSP 2203233.

Вказані речі згідно з постановою слідчого від 15.04.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження такого як речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки таке має значення для встановлення обставин злочину, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на майно, що вилучено під час проведення огляду місця події 14.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме:

мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «А30», який належить ОСОБА_4 ;

скляну пляшка з наявним надписом «Наливайко», об`ємом 100 мл, із наявним вмістом рідини прозорого кольору;

предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору з маркуванням «UMAREX Med.PYTHON cal.380k, made in Italy».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1