ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, що зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року клопотання слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 залишено без задоволення, обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора; утриматися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується здобутими в ході досудового розслідування доказами, а також щодо нього існує ризик переховування від орану досудового розслідування та/або суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Одночасно зазначено про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатнє обгрунтування того, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Враховано дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, інші відомості, що мають значення, та визнано, що застосування альтернативного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку цього підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його проживання, з 22:00 до 06:00 годин, строком на два місяці, з покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, доведеність заявлених ризиків і неможливість запобігти їм шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Зазначає, що слідчим суддею не було прийнято до уваги вагомість доказів винуватості ОСОБА_7 , суворість покарання, що йому загрожує, розмір майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Посилається на безпідставність висновків суду про недоведеність ризиків незаконного впливу підозрюваного на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з огляду на те, що останній на даний час виконує обов`язки генерального директора ДП Схід ГЗК та має відповідний вплив на його працівників.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність, а також законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України до підозрюваного, обвинуваченого може бути застосоване у якості запобіжного заходу особисте зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що відділом РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000504 від 23 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

18 квітня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі і іншими учасниками кримінального провадження.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що фактично відносно підозрюваного існує лише ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, втім він випливає виключно із самого факту можливого притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, а відтак не є істотно вагомим.

Що стосується ризиків незаконного впливу на свідків та знищення або спотворення доказів у справі, то колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо їх недоведеності зважаючи на те, що слідчим не конкретизовано, на яких саме осіб і з якою метою може бути здійснений такий вплив, а також не зазначено, які саме письмові докази стороною обвинувачення не було вилучено на протязі досудового розслідування, що триває з вересня 2022 року.

Також враховується, що у контексті усунення цих ризиків застосування до підозрюваного ОСОБА_7 домашнього арешту у нічний час доби, про що порушує питання апелянт, не уявляється змістовним і дієвим заходом.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вважає переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановленого щодо останнього ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення встановленого ризику достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього відповідних обов`язків, який до цього часу підтверджує свою дієвість.

При цьому апеляційним судом враховується, що відносно цього підозрюваного встановлено наявність лише одного ризику, який в свою чергу обумовлений головною мірою суворістю покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, втім ця обставина не є достатньою для застосування до нього більш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Колегією суддів враховується і те, що підозрюваний раніше не судимий, на час апеляційного розгляду фактично перебуває під дією особистого зобов`язання вже 18 днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, неявки за викликом, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4