Провадження № 1-кс/947/6094/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001375 від 19.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.189, ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001375 від 19.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.189, ч.4 ст.296 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до організації та вчинення злочину, причетна група осіб, серед яких: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рені Одеської області, зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКТІ: НОМЕР_1 , користується м/т: НОМЕР_2 , керує автомобілем: «Audi Q8» державний номерний знак: НОМЕР_3 , мешкає: АДРЕСА_2 .

Згідно інформаційної картки відносно транспортного засобу транспортний засіб марки «AUDI Q8» державний номерний знак НОМЕР_3 чорного кольору номер кузова: НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.05.2024 у період часу з 01 год 04 хв по 01 год 52 хв на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси справа №947/14622/24 провадження №1-кс/947/5987/24 від 02.05.2024 проведено обшук транспортного засобу марки «AUDI Q8» в кузові чорного кольору д.н.з НОМЕР_3 , що перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль на момент обшуку знаходився за адресою : АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено:

-Мобільний телефон марки «Apple Iphone» в корпусі чорного кольору;

-Сім-карта мобільного оператора «ВФ Україна» з нанесеними на ній цифрами НОМЕР_5 ;

-Знімний носій «Kingston» з брелком;

-Браслет у вигляді мотузки срібного кольору із золотою підвіскою з зображенням лева;

-Банківська карта «Укргазбанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 ;

-Транспортний засіб марки «AUDI Q8» в кузові чорного кольору д.н.з НОМЕР_3 .

Зазначене майно 03.05.2024 постановою слідчого визнано речовим доказом.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий направив заяву відповідно до якої клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути у його відсутності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 направила письмові заперечення, в яких вказала, що клопотання слідчого є необґрунтованим. Звернула увагу на те, що слідчим не надано жодного доказу належності, користування транспортним засобом марки «AUDI Q8» в кузові чорного кольору д.н.з НОМЕР_3 підозрюваним ОСОБА_5 . Вилучений транспортний засіб належить добросовісному власнику ОСОБА_6 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні. Зазначила, що постанова про визнання вилученого автомобіля речовим доказом базується на припущеннях та є формальною. Вказала, що вилучені під час проведення обшуку інші речі, слідчим не ідентифіковані та не зазначено їх власника. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Власник транспортного засобу ОСОБА_6 направив письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні клопотання та розглянути у його відсутності. Зазначив, що є власником вилученого транспортного засобу марки «AUDI Q8» в кузові чорного кольору д.н.з НОМЕР_3 , ніяких договорів, угод з ОСОБА_5 щодо користування останнім автомобілем не укладав, транспортний засіб набутий ним у законний спосіб та жодного відношення до кримінального правопорушення не має.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення захисника, власника майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.296 КК України.

Так, слідчим суддею встановлено, у ході слідства в порядку ст.208 КПК України затримано та повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом з цим, в даному клопотанні слідчий зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є таким, що підлягає конфіскації, спеціальній конфіскації.

Однак, ані в клопотанні, ані в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а саме в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту транспортного засобу марки «AUDI Q8» в кузові чорного кольору д.н.з НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , його відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

До клопотання також мають біти додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: слідчим в клопотанні не було наведено походження та власника вилучених: мобільного телефону марки «Apple Iphone» в корпусі чорного кольору; сім-карти мобільного оператора «ВФ Україна» з нанесеними на ній цифрами НОМЕР_5 ; знімного носія «Kingston» з брелком; браслету у вигляді мотузки срібного кольору із золотою підвіскою з зображенням лева; банківської карти «Укргазбанк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_7 ; не зазначено їх індивідуально визначених ознак.

Таким чином, будь-якого обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001375 від 19.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.189, ч.4 ст.296 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1