ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/928/24 Справа № 202/5023/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000008, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями немає, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину - військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера цієї ж військової частини, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, по 19 червня 2024 року включно, з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначенням застави у розмірі 330 (триста тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 999 240 гривень.

Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також слідчий суддя вважав, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За наведеного, слідчий суддя не вважав за можливе застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді змінити та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід не більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вказує, що слідчим суддею не були враховані ознаки присутності в діях органу досудового розслідування провокації злочину під час засобів НСРД.

Також зазначає, що слідчий суддя не врахував позицію захисту щодо кваліфікації злочину за ознаками ст. 332 КК України, оскільки доказів наявності умислу на вчинення даного злочину встановлено не було.

Крім того звертає увагу, що ОСОБА_6 входить до особового складу ЗСУ, безпосередньо приймає участь у бойових діях, на даний час тимчасово безробітній, одружений.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, та при цьому захисник уточнив свої вимоги та просив оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів справи слідує, що 09 січня 2024 року до ЄРДР за № 0000008 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

19 квітня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10 січня 2024 року; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій відео- та аудіоконтролю особи від 20 січня 2024 року; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії аудіоконтролю особи; протоколами обшуків, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особа підозрюваного ОСОБА_6 , який не судимий, одружений, має вищу освіту, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку призову та мобілізації в умовах воєнного стану, що впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховування або спотворення будь-якої з речей і документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливу на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, обрання слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином дотримано вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження, зокрема вчинення злочину у воєнний стан, який продовжується та підвищену суспільну небезпеку протиправних дій.

Визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у сумі 999 240 гривень, в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного на даному етапі кримінального првоадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, не вбачається, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що слідчим суддею не були враховані ознаки в діях органу досудового розслідування провокації злочину, а також помилково кваліфіковані дії ОСОБА_6 , з посиланням на відсутність умислу у підозрюваного на вчинення злочину, не беруться до уваги, оскільки вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_6 входить до особового складу ЗСУ, безпосередньо приймає участь у бойових діях, на даний час тимчасово безробітній, одружений, не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановленого ст. 177 КПК України ризику, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000008, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4