Справа № 308/3714/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/183/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року, клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 15.02.2024 в ході огляду місця події на митному посту «Ужгород» Закарпатської області, а саме на 5 предметів круглої форми, які згідно з поясненнями спеціаліста, відносяться до гальмівного механізму в зборі з основної стійки літака сімейства «Л 410» на верхній частині яких містяться таблички «шильдіки» з наступними записами: «Тип К 32 12 02007 1991 Изготов. НМ0 Изд. № 99 серие № 50- К65» та наявне на корпусі тиснення 11, а також клейке маркування жовтого кольору з написом «Верхняя часть тормоза», «Тип К32 4 02007 1991 Изготов. ЕМ0 Изд. № 83 серие № 48-К65» та наявне на корпусі тиснення 11, а також клейке маркування жовтого кольору з написом «Верхняя часть тормоза», «Тип К32 4 02007 1991 Изготов. НМ0 Изд. № 72 серие № 48 К65» та наявне на корпусі тиснення 11, а також клейке маркування жовтого кольору з написом «Верхняя часть тормоза», «Тип К32 12 02007 1991 Изготов. НМ0 Изд. № 78 серие № 50 К65» та наявне на корпусі тиснення 11, а також клейке маркування жовтого кольору з написом «Верхння часть тормоза», «Тип К32 10 02007 1991 Изготов. НМ0 Изд. № 35 серие № 40-К65» та наявне на корпусі тиснення 11, а також клейке маркування жовтого кольору з написом «Верхняя часть тормоза», та легковий автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

З матеріалів судового провадження убачається, що прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000034, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, про накладення арешту на вище вказане майно, вилучене 15.02.2024 в ході огляду місця події на митному посту «Ужгород» Закарпатської області

Клопотання мотивоване тим, що зазначене майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі його сліди, буде використане як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучені предмети є предметом кримінального правопорушення, з приводу якого розпочате досудове розслідування кримінального провадження, а автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення. На переконання прокурора, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що вилучене у ході досудового розслідування даного кримінального провадження майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також те, що прокурором доведено необхідність арешту даного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою його збереження, зокрема, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт даного майна підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що порушує як норми Кримінального процесуального законодавства України так і норми міжнародного права, що відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Вважає, що слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали не з`ясовано належним чином всіх обставин конкретної справи, а також ті, які передбачають підстави для арешту майна, що в свою чергу призвело до прийняття незаконного накладення арешту на майно, яким володів його довіритель ОСОБА_6 . Також звертає увагу на те, що на момент подання апеляційної скарги ОСОБА_6 у рамках даного кримінального провадження не має жодного процесуального статусу. Просить суд звернути увагу на те, що згідно Висновку експерта №20/02-2024 від 20.02.2024 вбачається, що жоден із 5 вилучених складових частин до літака Л-410 УВП, не є та не можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України. Також вважає, що вилучений транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не містить ознак речового доказу, а тому на нього не може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів, яку зазначив прокурор у клопотанні. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, в задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про арешт майна відмовити у повному обсязі.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, та інших учасників, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст. 170 - 173 цього Кодексу.

До компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно є знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачаєтьсящо слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170 - 173 КПК України з`ясував обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Також з матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000034, відомості про яке 15 лютого 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Факт вилучення майна підтверджується протоколом огляду місця події від 15 лютого 2024 року.

Постановою старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_8 від 16 лютого 2024 року, 5 предметів круглої форми, які згідно з поясненнями спеціаліста, відносяться до гальмівного механізму в зборі з основної стійки літака сімейства «Л 410» на верхній частині яких містяться таблички «шильдіки» з відповідними записами та легковий автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , визнані речовими доказами у вище вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи апеляційної скарги з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими, оскільки відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України підтверджується матеріалами клопотання.

В контексті зазначеної норми закону апеляційний суд вважає, що прокурором належним чином у своєму клопотанні доведено необхідність арешту тимчасово вилученого майна у даному кримінальному провадженні, так як вищевказане майно могло зберегти на собі сліди злочину, бути предметом кримінального правопорушення з приводу якого розпочате досудове розслідування, а автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, та також наявність ризиків, що обумовлює його арешт, а слідчим суддею встановлено необхідність такого арешту майна, оскільки його незастосування може призвести до відчуження вилучених предметів третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Щодо доводів представника власника майна, що вилучений транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не містить ознак речового доказу, а тому на нього не може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів, яку зазначив прокурор у клопотанні, апеляційний суд до уваги не приймає та зазначає, що враховуючи обставини можливого вчинення злочину, який розслідується у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що зазначений транспортний засіб може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що власникам або володільцям майна слід врахувати положення абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК, згідно до яких арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що згідно Висновку експерта №20/02-2024 від 20.02.2024 вбачається, що жоден із 5 вилучених складових частин до літака Л-410 УВП, не є та не можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, апеляційний суд повністю погоджується з висновком слідчого судді, що з даного висновку не вбачається, що експерт безпосередньо досліджував предмети вилучені під час досудового розслідування, вірно їх ідентифікував. Натомість з висновку вбачається, що огляд об`єктів дослідження не проводився, досліджувальні об`єкти відсутні. Визначення об`єктів, дослідження та ідентифікація проводилась експертом шляхом вивчення матеріалів, наданих на дослідження та інформації, яка міститься у відкритих джерелах.

Отже наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання про арешт вилученого майна з метою уникнення ризиків, передбачених ст.170 КПК України та необхідності збереження речових доказів, є змістовними та відповідають вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України. Тому наведені в апеляційній скарзі в цій частині аргументи представника власника майна, як підстава для скасування рішення слідчого судді, є неспроможними.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала слідчого судді про арешт майна, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеному 15.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 ст. 333 КК України, про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді