Справа № 308/9093/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород у режимі відеоконференції заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 22.12.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

встановив:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (головуюча суддя ОСОБА_5 ) знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 22.12.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/9093/21).

Обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву від 23.04.2024 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, який мотивовано не видачею йому через його захисників належним чином засвідчених копій протоколів всіх судових засідань, звуко- та відеозаписи дисків судових засідань, де допитувався потерпілий ОСОБА_7 та всі свідки у справі, видати всі ухвали суду, постановлені з 2021 року і по сьогодні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024 головуючим суддею щодо розгляду заяви про відвід судді визначено ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про відвід судді підтримав, додатково зазначивши, що особисто знає суддю ОСОБА_5 та її родину.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву про відвід судді підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, однак їх неприбуття не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 75, 76 КПК України.

Згідно зі ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також відповідно до ст. 76 цього Кодексу не допускається повторна участь судді в кримінальному провадженні.

Наведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлюють, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи зокрема в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини у своїй судовій практиці неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Зокрема, у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01 жовтня 1982 року Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Крім того, Європейські стандарти забезпечення права на справедливий суд встановлюють певні вимоги щодо безсторонності суду з точки зору стороннього спостерігача. З метою забезпечення судом необхідної довіри, важливим є існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності, законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів упередженості і, таким чином, сприяє довірі суспільства до суду (Meznaric v. Croatia (Межнаріч проти Хорватії).

Враховуючи наведені положення Бангалорських принципів поведінки суддів, а також позицію Європейського суду з прав людини про те, що правосуддя має бути не тільки об`єктивно незалежним і неупередженим, але й виглядати таким, суд дійшов висновку, що за наявності зазначених заявником обставин участь судді ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні може викликати сумнів в учасників провадження в її неупередженості, а тому, з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження заявлений відвід обвинуваченого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 від 22.12.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/9093/21) задовольнити.

Матеріали судової справи передати на автоматичний розподіл для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1