ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1137/24 Справа № 179/325/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000009 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року було задоволено клопотання начальника СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 про надання дозволу на арешт майна по кримінальному провадженню № 0000009, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Накладено арешт на вилучене в ході огляду 16.02.2024 року майно: автомобіль марки Audi моделі Q7, д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_2 , належних на праві власності ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та які знаходилися у володінні та розпорядженні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони для осіб, у володінні яких перебувало майно, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його, в іншому випадку, його використання може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що є знаряддям кримінального правопорушення та може перешкодити кримінальному провадженню.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також з метою збереження речового доказу, слідчий суддя вважав необхідним накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб повернути належне їй майно.

Разом з апеляційною скаргою подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Вказала, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без участі власника майна, копію оскаржуваної ухвали на її адресу не направляли. Копію оскаржуваної ухвали отримано лише 15.05.2024 року.

Вважала, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею не було забезпечено її участь в судовому засіданні, як власника майна, чим порушено право на захист.

Зазначила, що з моменту вилучення до моменту подання апеляційної скарги будь-яких слідчих дій з автомобілем не проводилось, не було проведено ніяких експертиз.

Просила скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження про розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що СД ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000009 від 17.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 16.02.2024 року о 13:30 год. під час патрулювання працівниками СРПП за порушення ПДР п.2.3(в) по АДРЕСА_2 був зупинений автомобіль Audi Q7 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час складання адміністративно матеріалу за ч. 3 ст 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було виявлено часткове пошкодження VIN кузова автомобіля. Виїздом СОГ на місце пригоди за добровільною згодою ОСОБА_10 було проведення огляду транспортного засобу Audi Q7 д/н НОМЕР_1 , під час якого в багажному відділенні виявлено часткове пошкодження VIN кузова. Під час огляду транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 було вилучено.

Начальник СД ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно вилучене під час огляду шляхом заборони користування та розпорядження ним.

Слідчий суддя в обгрунтування прийнятого рішення про накладення арешту на вищевказане майно, посилався на те, що вилучене у даному кримінальному провадженні майно, яке було вилучене при огляді 16.02.2024 року, відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а також мають істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом його огляду та дослідження.

Колегія суддів вважає рішення слідчого судді правильним, та таким, що відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з поданого клопотання про арешт майна та досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження, то в багажному відділенні вилученого автомобіля виявлено часткове пошкодження VIN кузова, що унеможливлює його читання.

Усунення всілякого роду сумнівів про законність експлуатації вказаного транспортного засобу може бути вирішено під час досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке і були внесені до ЄРДР за ст. 290 КК України, із залученням відповідних експертних установ.

Таким чином дії органу досудового розслідування та рішення слідчого судді про накладення арешту на майно, вилученого під час огляду 16.02.2024 року, а саме на автомобіль марки Audi моделі Q7, д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_2 , належних на праві власності ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та які знаходилися у володінні та розпорядженні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідають вимогам КПК України та завданням кримінального провадження.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про недостатню обгрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є особистою суб`єктивною оцінкою ОСОБА_7 та не обгрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Досудове розслідування на даний час триває, прокурором під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що майно, на яке накладено арешт, не містить та не зберегло на собі слідів кримінального правопорушення або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини мають бути встановлені органом досудового розслідування шляхом проведення відповідних експертиз.

Як було встановлено слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора, виявлене під час огляду місця події майно, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України для речових доказів, а також має істотне значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження, обставини вчинення якого можуть бути виявлені та зафіксовані шляхом його огляду та дослідження (проведення судових експертиз).

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4