КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/7110/24-к Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/2613/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 08.02.2024.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що 08.02.2024 ОСОБА_6 направив на електронну пошту Офісу Генерального прокурора заяву від 08.02.2024 про вчинення кримінального правопорушення. Разом із тим, на момент розгляду скарги ані заявнику, ані слідчому судді доказів того, що відомості із заяви про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудовий розслідувань не надано.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_6 від 08.02.2024 про можливе вчинення, на думку заявника, поміж інших, суддями Харківського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку, що вона містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій судді і не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки відсутні фактичні обґрунтовані обставини, які б вказували на склад кримінального правопорушення в діях вказаних в заяві осіб, а її зміст фактично зводиться до непогодження з прийнятим судовим рішенням та процесуальними діями суддів.

Враховуючи той факт, що заява ОСОБА_6 від 08.02.2024 не містить жодних фактів, які б вказували на вчинення кримінальних протиправних дій, а містить лише думку та твердження заявника про вчинення кримінального правопорушення, така заява не може вважатись заявою про вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для внесення відомостей із цієї заяви до ЄРДР.

Зважаючи на те, що ОСОБА_11 у заяві від 08.02.2024 не вказано конкретних фактів, які б могли свідчити про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, які можуть стати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на незаконність ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024 просить її змінити та зобов`язати Генерального прокурора внести в реєстр повідомлення про злочини за ст. 386, 151, 255, 397 КК України, скоєні з метою перешкоджання допитам свідків по кримінальному провадженню №00000016 та розкриттю обставин корупційних дій та незаконного збагачення за рахунок шахрайств з нерухомістю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою незаконно відмовлено в задоволені його скарги на невнесення до ЄРДР повідомлення про скоєння злочинів - організації злочинної групи по дискредитації, спричинення шкоди та смертей потерпілим та свідкам по кримінальному провадженню № 00000016 за фактом підбурювання до умисного вбивства журналіста ОСОБА_12 , де він є свідком по даній справі та викликаний на допит прокурором Офісу Лало.

Крім того, апеляційна скарга містить в собі клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024, в якому ОСОБА_6 посилається на те, що копія ухвали йому не направлялась, а про наявність рішення він дізнався з порталу судової влади.

ОСОБА_6 та представник ОГП, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, при цьому в апеляційній скарзі було висловлене прохання про проведення апеляційного розгляду за участі ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою системи «Ізікон». Разом з тим, при виявленні неможливості встановити відеоконференцзв`язок з апелянтом, в телефонному режимі намагались встановити причину цього, і при бесіді з секретарем, ОСОБА_6 просив апеляційний суд проводити апеляційний розгляд у його відсутність. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом сторін, проте, розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_6 , зі змістом вказаної ухвали останній ознайомився на порталі судова влада, після чого направив до суду апеляційну скаргу, а тому зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_6 на електронну пошту Офісу Генерального прокурора подав заяву від 08.02.2024 про вчинення кримінального правопорушення, поміж інших суддями, однак, уповноважені особи Офісу Генерального прокурора не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

У зв`язку з чим ОСОБА_6 таку бездіяльність оскаржив до слідчого судді, і в своїй скарзі просив зобов`язати Генерального прокурора внести в реєстр повідомлення про злочини за ст. 386, 151, 255 КК України, скоєні з метою перешкоджання допитам свідків по кримінальному провадженню №00000016 та розкриттю обставин корупційних дій та незаконного збагачення за рахунок шахрайств з нерухомістю, в тому числі за участю суддів Харківського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 , керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 начальника ГКНП в Харківській області ОСОБА_14 та інших.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що його заява від 08.02.2024 не містить конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення зазначених ним кримінальних правопорушень, тобто об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про наявність події злочину.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в заяві від 08.02.2024, ОСОБА_6 просив внести відомості в ЄРДР і розпочати кримінальне провадження, поміж іншого щодо суддів Харківського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 , керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 начальника ГКНП в Харківській області ОСОБА_14 та інших

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_6 в заяві не наведено конкретних відомостей, що можуть свідчити про вчинення зазначених ним кримінальних правопорушень, а викладення даних, в яких ОСОБА_6 висуває загальне припущення про можливе вчинення вказаних ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність, на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Отже, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи ОСОБА_6 в цій частині є неспроможними.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, про зобов`язання Генерального прокурора внести в реєстр повідомлення про злочини за ст. 386, 151, 255, 397 КК України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до Офісу Генерального прокурора не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР, оскількивносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_6 наведено не було, а відтак, не було і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_6 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від27.02.2024, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 08.02.2024 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4