Справа № 502/830/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2016 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за №0000161 від 18.03.2016 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудове Кілійського району Одеської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого охоронцем ТОВ «Південь-Транс-Б», що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.09.2005 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 03.03.2011 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 6 років 8 позбавлення волі; звільненого 20.02.2015 р. після відбуття покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ст. 395 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Вказаний злочин обвинувачений вчинив за наступних обставин.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_5 на підставі положень Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік 10 місяців з наступними обмеженнями:

-заборонено залишати будинок (квартиру) за місцем проживання: АДРЕСА_2 , з 22:00 до 06:00 години наступного дня (крім годин роботи);

-заборонено перебувати в місцях масового відпочинку людей та місцях продажу алкогольних напоїв на розлив (кафе, ресторани, бари і ін.);

-заборонено виїзд в особистих справах за межі проживання без дозволу ОВС;

-зобов`язано з`являтись для реєстрації в територіальному ОВС за місцем проживання чотири рази на місяць.

ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з зазначеною ухвалою суду та покладеними на нього в зв`язку із адміністративним наглядом обмеженнями, про що 02.04.2015 року власноручно написав заяву на ім`я начальника Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, всупереч покладеним на нього обов`язкам без дозволу органів внутрішніх справ, діючи умисно та з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно покинув місце проживання ( АДРЕСА_1 адресу змінено з відома ОВС з грудня 2015 року) та з 05.01.2016 року не з`являвся на щотижневу реєстрацію до Кілійського ВП Ізмаїльського ГУНП в Одеській області.

Крім того, перевірки проведені працівниками Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області 24.01.2016 р. о 05:30, 28.01.2016 р. о 05:35, 30.01.2016 р. о 07:00. 16.02.2016 р. о 04:30, 22.02.2016 р. о 23:20, 02.03.2016 р. о 01:15, 10.03.2016 р. о 23:30 засвідчили, що ОСОБА_5 , за місцем свого мешкання не знаходився.

Своїми діями ОСОБА_5 унеможливив здійснення щодо нього адміністративного нагляду

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання, відповідно до яких 20.02.2015 року після звільнення з місць позбавлення волі він повернувся до с. Трудове за місцем свого проживання та став на облік у місцевому відділі ОВС, як особа, за якою здійснювався адміністративний нагляд. Маючи на меті після відбування покарання виправитись, він влаштувався працювати охоронцем в ТОВ «Південь-Транс-Б» і в зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому він проживав до відбування покарання, прийшов у непридатний для проживання стан, оскільки його мати померла і в ньому за весь цей час ніхто не проживав та не доглядав за ним, він став проживати за місцем своєї роботи. На реєстрацію до ОВС він не з`являвся, оскільки боявся втратити роботу і відповідне джерело отримання доходу. Розкаюється у вчиненому, оскільки усвідомлює, що порушив закон. Просить дати можливість виправитись та обіцяє на майбутнє виконувати покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за їх клопотанням провів судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши, окрім допиту обвинуваченого, недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи показання обвинуваченого в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 395 КК України, оскільки він порушив правила адміністративного нагляду, яке виразилось у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:

Обставину, яка обтяжує покарання /ст. 67 КК України/: рецидив злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання /ст. 66 КК України/: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин.

На підставі викладеного, в зв`язку з наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, обставин вчиненого злочину, а також того, що він відноситься до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене більш м`яке покарання, ніж передбачено законом відповідно до положень ст. 69 КК України, в зв`язку з чим вважає за доцільне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 395 КК України за цей злочин, а саме штрафу, розмір якого суд визначає на підставі положень ст. 53 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази в ході судового розгляду учасниками судового провадження не надавались.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 395 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти (60) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1