04.03.2024 Єдиний унікальний номер 205/9001/23
1-кп/205/198/24
Провадження №1кп/205/198/24
Справа №205/9001/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001084 від 14 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Керч АР Крим, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше неодноразово засудженого, останній раз: 07.12.2023 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ст.185 ч.4 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі; офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що згідно з Указом Президенка України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, вчиняючи злочин повторно, 22 травня 2023 року, близько 09 години, прибув до магазину «Київстар», який розташований по вул.Велика Діївська 36, в м.Дніпро, де побачив на стелажі мобільний телефон «Samsung A23», який належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стелажу та взяв до рук мобільний телефон «Samsung A23», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 7193,25 грн., після чого відчепив його від стелажу і поклав до кишені та з місця злочину зник, таким чином викрав зазначене майно потерпілого, завдавши йому майнову шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, обвинувачений ОСОБА_4 , 13 липня 2023 року, близько 13 години 37 хвилин, прибув у дитячу розважальну кімнату «City Golf» торгового центру «Арніка», який розташований по вул.Юрія Кондратюка 20, в м.Дніпро, де побачив на стільці біля стійки адміністратора планшетний ПК «Samsung SM-T500N Galaxy Tab A7», який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стільця та своєю правою рукою взяв ПК «Samsung SM-T500N Galaxy Tab A7 10.4 WiFi 3/32 Gb ZAA», вартістю 4740 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив суду, що дійсно, при зазначених в обвинувальних актах обставинах, будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, 22 травня 2023 року, близько 09 години, він викрав у магазині «Київстар», розташованому по вул.Велика Діївська 36 мобільний телефон «Самсунг», вартістю 7193,25 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , а 13 липня 2023 року, близько 14 години, в торговому центрі «Арніка», розташованому по вул.Юрія Кондратюка 20, він викрав планшет «Самсунг», вартістю 4740 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2023 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і засуджений до 5 років 4 місяців позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інші злочинм, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначене покарання покаранням, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2023 року.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди: потерпілим ОСОБА_5 на суму 8000 грн. та потерпілим ОСОБА_6 на суму 5 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 крадіжок майна, потерпілому ОСОБА_5 була завдана майнова шкода на суму 7193,25 грн., а потерпілому ОСОБА_6 була завдана майнова шкода на суму 4740 грн., що підтверджується висновками відповідних судових товарознавчих експертиз, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в цій частині підлягають частковому задоволенню на зазначені вище суми.

Розглядаючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки належним чином не обґрунтовані та не доведені.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертиз у сумі 200 грн. та 200 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та два місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням у виді п`яти років та чотирьох місяців позбавлення волі, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та чотири місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 04 березня 2024 року.

Зарахувати в строк частково відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року: з 15 липня 2023 року до 03 березня 2024 року, включно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, на користь:

- ОСОБА_5 7 193 гривні 25 копійок;

- ОСОБА_6 4 740 гривень.

У задоволенні позовних вимог потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової товарознавчої експертизи №3260 від 19 липня 2023 року в розмірі 200 гривень;

- судової товарознавчої експертизи №3865 від 28 серпня 2023 року в розмірі 200 гривень.

Речові докази по справі: оптичний носій DVD-диск у кількості 2 штук залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1