490/1369/24 23.04.2024
н/п 1-кс/490/1540/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1369/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Отрадне Березнегуватського району Миколаївської області, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, навідника 3 відділення 1 взводу 4 роти 2 батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 09.03.2023 призваний за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", відправлений до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 .

Відтак, з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця, особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

В подальшому наказом №15 від 09.03.2023 командира військової частини НОМЕР_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової часини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності для України 11.09.1997, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи на порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи.

23.02.2024 близько 13 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_4 разом зі своїм братом ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , спільно вживали алкогольні напої.

Близько 15:00 год. під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 схопив зі столу кухонний ніж та, утримуючи його у руці, наніс ним два цілеспрямовані удари в область голови та шиї ОСОБА_7 , після чого між останніми конфлікт припинився та ОСОБА_4 вийшов з будинку.

Далі, 23.02.2024 близько 18:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 повернувся за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме до будинку АДРЕСА_3 , де знову продовжили спільно вживати алкогольні напої

Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на підґрунті раніше виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на протиправне позбавлення ОСОБА_8 .

З цією метою ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи раніше судимим за умисне вбивство, взяв дерев`яну палицю, яку порахував зручною та такою, що володіє достатніми вражаючими властивостями для протиправного позбавлення життя ОСОБА_7 , після чого став наносити нею удари по різним частинам тіла потерпілого. З метою доведення свого злочинного наміру до кінця ОСОБА_4 руками продовжив нанесення ударів та в подальшому здавив шию потерпілого, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії. Крім того на тілі потерпілого виявлені чисельні переломи ребер, чисельні синці та садна на тілі, непроникаюча рана на шиї та поверхнева рана потиличної частини голови. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці події

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за п.13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

23.02.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 24.02.2024 йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

26.02.2024 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» строком до 22.04.2024 включно, без визначення розміру застави.

14.04.2024 р. постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000250 від 24.02.2024 року продовжено до трьох місяців, тобто до 24.05.2024 року.

В обґрунтування клопотання вказано, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали щодо застосування запобіжного заходу не представляється можливим у зв`язку з тим, що необхідно виконати процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: закінчити проведення двох судово молекулярно-генетичних експертиз (об`єктами дослідження яких є одяг підозрюваного ОСОБА_4 та знаряддя вчинення злочину); закінчити проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; з урахуванням отриманих, з`ясованих фактичних обставин вирішити питання щодо остаточної правової кваліфікації дій ОСОБА_4 та повідомити останньому про підозру в остаточній редакції;провести інші слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених процесуальних дій; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваними і захисниками та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та хоча строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження згідно ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, однак наступний строк для виконання вимог ст.ст. 291, 293 КПК України є строком досудового розслідування, оскільки згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом; скласти та направити до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, проте на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, пославшись на обставини у ньому викладені.

Підозрюваний, який винуватість свою у вчиненні злочину заперечив, від дачі пояснень відмовився, його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Відповідно до вимог ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується даними: протоколу огляду місця події від 24.02.2024 р. - території домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 24.02.2024 р.; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 24.02.2024 р., довідки судово-медичного експерта Баштанського МРВ СМЕ філії №2 від 24.02.2024 р. щодо причини смерті ОСОБА_7 , встановленої в ході проведення судово-медичної експертизи.

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Ризики, встановлені слідчим суддею 26.02.2024 р. під час вирішення питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і одружений, не судимий в силу ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, крім того на даний час не встановлено місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме предмета схожого на тростину, а отже ОСОБА_4 , будучи на свободі, може вжити заходів щодо знищення або переховування знаряддя вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на волі, може вживати заходи впливу на свідків у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь, разом з тим, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний проходить військову службу у ЗСУ за мобілізацією та є суб`єктом військових кримінальних правопорушень, враховуючи його характеристику з місця служби щодо неодноразових фактів самовільного залишення місця служби, він може знову самовільно залишити військову частину або місце служби, а тим самим вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дійсно на даний час слідчим не проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з урахуванням обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 26.02.2024 р., продовжено постановою керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 14.04.2024 рокудо трьох місяців, тобто до 24.05.2024 р.

З урахуванням продовження існування вищевказаних ризиків, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, особи підозрюваного, того, що хід досудового розслідування потребує проведення подальших слідчих дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і саме ці обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 194 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 , строком на 36 днів, в межах строку досудового розслідування, без права внесення застави.

Строк дії ухвали до 24 травня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1