ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1062/24 Справа № 191/1326/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Синельниківської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелене Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньо освітою, не працюючому, одруженому, має на утриманні двох малолітніх дітей- 2010 р.н. та 2019 р.н., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 09.07.2024 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що ОСОБА_9 знаходячись біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно видав співробітникам Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області придбану у ОСОБА_7 кристалічну речовину масою 0,1036 г., яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/104-24/13870-НЗПРАП від 02.04.2024 містить кристалічну речовину масою 0,1036 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий 08.04.2024 за вчинення корисливого злочину проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2019 років народження, офіційно не працевлаштований.

Зазначає, що слідчим не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на ключових свідків у кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показів, вчинити інше умисне, корисливе кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Крім того, слідчим не вивчено особу підозрюваного, оскільки в клопотанні зазначено про те, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, однак долучено свідоцтва про народження двох неповнолітніх дітей. Тобто, що сама лише тяжкість кримінального покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не може вважатися достатньою причиною для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Вказує, що достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, буде запобіжний захід у виді домашнього арешту а також покласти на підозрюваного виконання наступних обов`язків: прибувати до слідчого , прокурора або суду за першою вимогою; не залишати у період часу з 21:00 год. до 06:00 год. місце проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утриматися від спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено факт наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що сторона обвинувачення акцентувала увагу слідчому судді про неможливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки один із епізодів можливої протиправної діяльності підозрюваного (за ч. 1 ст. 309 КК України) задокументовано саме за місцем проживання підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 09.07.2024 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, місцевий суд послався на наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 та не доведеність слідчим того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на ключових свідків у кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показів, вчинити інше умисне, корисливе кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Також, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність останнього до вчинення інкримінованих злочинів є обґрунтованою, та дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Що стосується наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України апеляційний суд зазначає наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

В свою чергу, ризики, передбачені п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, попри аргументи заявлені в апеляційній скарзі прокурора, є недоведеними враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина 1 статті 131 КПК). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 (частина 1 статті 184 КПК).

Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є «несуворою» формою ізоляції підозрюваного.

Враховуючи обставини злочину та дані про особу, міцність соціальних зв`язків та інше, колегія суддів вважає, що вказані факти зменшують ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та у своїй сукупності свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час зможе у цьому випадку ефективно запобігти встановленому ризику, та захистити високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурор залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4