Провадження № 1-кп/643/61/24
Справа № 643/1982/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000433 від 03.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця Збройних сил України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 07.01.2023 приблизно о 16:40, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України, від 07 листопада 2022 року № 757/2022 з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні супермаркету «РОСТ», котрий розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив у вказаному супермаркеті, у відділі подарунків, на скляній вітрині електронну кнопку виклику касира системи виклику «R-17», та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав електронну кнопку виклику касира системи виклику «R-17» - вартістю згідно з висновком експерта - 516 гривень, яка належить ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ», яке надає супермаркету «РОСТ», послуги з охорони та у межах цих послуг попередньо встановило у приміщенні вказаного супермаркету зазначену електронну кнопку, сховавши цю кнопку у внутрішню кишеню куртки, що вдягнена на ньому, покинув місце вчинення злочину разом з викраденим та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ»., на суму 516 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України - тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Цивільний позов не заявляв.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він 07.01.2023 приблизно о 16:40, перебуваючи у приміщенні супермаркету «РОСТ», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , умисно з корисливою метою, таємно викрав електронну кнопку виклику касира системи виклику «R-17», яка належить ТОВ «ДЛК «ПІЛОТ», яке надає супермаркету «РОСТ», послуги з охорони та у межах цих послуг попередньо встановило у приміщенні вказаного супермаркету зазначену електронну кнопку. Потім він наступними днями прийшов знову до цього магазину, де його затримали працівники охорони та викликали поліцію. Він віддав цю кнопку працівникам поліції.

Матеріальна шкода, яку своїми умисними, протиправними діями обвинувачений спричинив потерпілому, та яка складає 516 грн., відшкодована потерпілому в ході досудового розслідування.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а тому суд визнає ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: копія військового квитка, відповідно до якого на сьогоднішній день обвинувачений проходить службу в ЗСУ, копія паспорта, заява-анкета, копія коду, довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; вимога щодо судимостей обвинуваченого, відповідно до якої, він раніше не судимий; розписка про отримання речового доказу на зберігання представника потерпілого, постанови про визнання речовими доказами.

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 3 роки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно із ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким; особу винного, який раніше не судимий; відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з огляду на такі обставини.

Обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винним, раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ, обтяжуючі покарання обставини відсутні, наявність обставини яка помякшує покарання за ч. 2 ст. 66 КК України - визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, позицію прокурора по справі, який просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, а також фактичні обставини справи, а саме той факт, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення хоча і в умовах воєнного стану, але не використав фактичних обставин воєнного стану (наслідки ракетного обстрілу, безпорадний стан потерпілого внаслідок бойових дій, блекаут тощо).

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (до командира військової частини у разі проходження військової служби

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (командира військової частини у разі проходження військової служби) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (командира військової частини у разі проходження військової служби).

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речовий доказ предмет коричневого кольору, схожий на кнопку виклику працівників супермаркету, який був переданий представнику потерпілому ОСОБА_5 , на відповідальне зберігання - вважати повернутим потерпілому.

Речовий доказ - диск CD-R на якому міститься два відео з камер відеоспостереження відповідно до постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 06.02.2023 року - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000433 від 03.02.2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1