Провадження № 1-кс/761/8990/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , зі скаргою на рішення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві), ОСОБА_5 від 25.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 620 241 001 200 000 20 від 08.01.2024 за ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане рішення заявник вважав незаконним, оскільки воно не містить належного обґрунтування та не відповідає вимогам ст. 110, 220 КПК України щодо належної вмотивованості.

Зазначена обставина, на думку адвоката ОСОБА_3 , є підставою для скасування постанови слідчого від 25.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою у розгляді скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до матеріалів скарги, досудове розслідування кримінального провадження № 620 241 001 200 000 20 від 08.01.2024 здійснюється на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення працівниками Печерського УП ГУНП у м. Києві, які відповідно до тверджень заявника, будучи службовими особами склали завідомо неправдиві офіційні документи.

Заявник - адвокат ОСОБА_3 24.01.2024 звернувся до органу досудового розслідування із заявою про визнання ОСОБА_4 потерпілим, оскільки вважав, що неправомірними діями працівників Печерського УП ГУНП у м. Києві останньому заподіяно шкоду.

Постановою від 25.01.2024 слідчий ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 відмовив у задоволенні вказаної вище заяви адвоката ОСОБА_3 через відсутність доказів спричинення ОСОБА_4 такої шкоди.

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини порушено або вони порушуються; чи створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, у ній мають бути викладені всі очевидні та достатні підстави, з яких вбачається, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів потерпілого як учасника кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням з-поміж іншого завдано моральної шкоди.

У силу ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Отже, процесуальний статус потерпілого фізична особа може отримати, зокрема, коли внаслідок вчиненого кримінального правопорушення цій особі спричинена моральна шкода у зазначеній вище формі.

Визначальним у цьому випадку є те, що душевні страждання є наслідком саме протиправної поведінки.

Крім того, наявність заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди має бути встановлена безпосередньо на день звернення зацікавленої особи до слідчого або прокурора з відповідною заявою.

З наведеного витікає, що особа, яка вважає, що внаслідок неправомірних дій їй завдана моральна шкода, має навести, у чому саме полягає така шкода та якими неправомірними діями її заподіяно.

Поряд із цим, доводи заявника про те, що оскаржувана постанова є незаконною не знаходять свого підтвердження, оскільки до матеріалів скарги та у судовому засіданні не надано доказів, які б переконливо свідчили, що кримінальним правопорушенням, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 620 241 001 200 000 20 від 08.01.2024, завдано шкоди ОСОБА_4 .

Отже, слідчий суддя вважає, що рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим ґрунтується на фактичних обставинах.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що кримінальне провадження № 420 211 020 600 001 65 від 08.10.2021 відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК направлено до суду з обвинувальним актом.

Тобто, про завдання ОСОБА_4 шкоди у будь-якій формі внаслідок складання завідомо неправдивих офіційних документів, використаних у кримінальному провадженні № 420 211 020 600 001 65 від 08.10.2021, судовий розгляд якого триває, може свідчити постановлення відносно ОСОБА_4 виправдувального вироку, який набрав законної сили.

Виходячи з сукупності встановлених обставин, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 303, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 25.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 620 241 001 200 000 20 від 08.01.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1