Справа № 761/6692/24
Провадження № 1-кс/761/4843/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001167 від 13.07.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001167 від 13.07.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України та за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України, на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки із кадастровим номером :09:162:0049, площею 0.048 га., яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на праві приватної власності належить громадянці України ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказав, що Слідчими 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 13.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України та за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України.

30.01.2024 ОСОБА_6 особисто повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України, що інкримінована ОСОБА_6 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 22.01.2024 на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстровано право власності на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, кадастровий номер :09:162:0049, площею 0.048 га.

Однак 30.01.2024 шляхом договору про розірвання договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про форми та методи діяльності органу досудового розслідування, з метою приховання нерухомого майна від органу досудового розслідування перереєстрував вказану вище земельну ділянку на особу ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка в свою чергу не являється народним депутатом України, професійним суддею, адвокатом чи особою, на яку розповсюджується особливий порядок кримінального провадження.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , передбачаючи накладення арешту на нерухоме майно, у зв`язку із його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, з метою приховування нерухомого майна для уникнення вище зазначених наслідків залучив до перереєстрації майна ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 19.02.2024, на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 не зареєстровано прав власності на нерухоме майно, однак за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, земельна ділянка із кадастровим номером :09:162:0049, площею 0.048 га., станом на 19.02.2024 на праві власності належить ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна, а також враховуючи, що не забезпечення схоронності вказаного майна підозрюваної може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, вважають необхідним накладення арешту на майно підозрюваного.

Прокурор доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів Слідчими 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 13.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України та за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України.

19.01.2024 року на підставі договору дарування ОСОБА_6 набув право власності на земельну ділянку.

22.01.2024 року підозра вручена ОСОБА_6 у спосіб визначений ч.2 ст. 278 КПК України для вручення повідомлень.

25.01.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

30.01.2024 року затриманому підозрюваному ОСОБА_6 , особисто під підпис повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що належало на момент повідомлення про підозру ОСОБА_6 вказуючи підставу для забезпечення конфіскації майна як виду можливого покарання.

Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ч.3 ст. 369-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, надані матеріали клопотання містять дані, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, на момент повідомлення про підозру з 19.01.2024 року, належало підозрюваному ОСОБА_6 .

25.01.2024 року ОСОБА_6 оголошений у розшук.

30.01.2024 року розірвано договір дарування земельної ділянки. Отже, такі дії щодо зміни власника майна, відразу після повідомлення про підозру та вжиття заходів забезпечення в сукупності свідчать про намагання підозрюваного ухилитися від можливого покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, аналізуючи наведене вважаю, що надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки із кадастровим номером :09:162:0049, площею 0.048 га., яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на праві приватної власності належить громадянці України ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яке на час повідомлення про підозру 22.01.2024 року належало підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1