Дата документу 16.05.2024Справа № 526/602/22
Провадження № 1-кп/554/358/2024
У Х В А Л А

16 травня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувачльного акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 23 січня 2018 року приблизно в 18 годин 30 хвилин на власному автомобілі «Subaru Legacy Outback», н. з. НОМЕР_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , підвозили додому ОСОБА_9 у с. Вельбівка Миргородського (Гадяцького) району Полтавської області. По дорозі між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт (сварка) на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення вбивства ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , у період часу приблизно між 18 годиною 30 хвилин та 18 годиною 50 хвилин, зупинив автомобіль на узбіччі дороги між АДРЕСА_4 , після чого пересів на заднє сидіння автомобіля, а ОСОБА_8 наказав сісти за кермо автомобіля та їхати далі. У цей час, ОСОБА_6 , спочатку став наносити удари кулаками по тулубу потерпілого ОСОБА_9 , а потім дістав із кишені належний йому ніж з розкладним лезом і спочатку завдав ОСОБА_9 рукояткою ножа з металевою кінцівкою декілька ударів у ділянку голови, а потім завдав ОСОБА_9 декілька ударів лезом ножа у передню поверхню верхньої частини

АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 наказав ОСОБА_8 зупинити автомобіль. Після цього ОСОБА_6 частково витяг з автомобіля тіло ОСОБА_9 , який вже не подавав ознак життя, таким чином, що на дворі була голова ОСОБА_9 , а в салоні на сидінні лежало тіло, після чого дістав із багажного відділення автомобіля дерев`яну бейсбольну биту та завдав нею декілька ударів по голові ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_6 , маючи на меті приховати сліди вчиненого ним вбивства ОСОБА_9 , вивіз труп останнього на власному автомобілі «Subaru Legacy Outback», н. з. НОМЕР_1 , до лісосмуги, розташованої на околиці АДРЕСА_4 , де облив труп ОСОБА_9 заздалегідь заготовленим бензином та спалив, а обгорілі залишки кісток викинув у різних місцях АДРЕСА_4 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК Українияк умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про визнання проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 24.11.2021 року очевидно недопустимим доказом, мотивуючи тим, що свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні 16.04.2024 року повністю заперечив надані ним покази під час проведення з ним 24.11.2021 року слідчого експерименту, мотивуючи, що тоді до нього був застосований фізичний та психологічний тиск з боку працівників правоохоронних органів, з метою надання ним неправдивих свідчень. Вважає, що протокол слідчого експерименту від 24.11.2021 року ґрунтується на неправдивих показаннях свідка ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання та прохали його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення вказаного клопотання за безпідставністю.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частина 1 ст. 89 КПК України прямо передбачає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2 ст. 89 КПК України).

Чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить визначення поняття «очевидно недопустимий доказ», тому воно є оціночним у кожному конкретному випадку і підлягає судовому розсуду.

Доречною, на думку суду, є позиція з цього приводу ОСОБА_10 , який зазначає, що «очевидне» має сенс безперечного, безпосередньо даного, яке не вимагає яких-небудь особливих обґрунтувань, само собою зрозумілого, тривіального, досягнення чого не вимагає особливих розумових зусиль. У свою чергу «неочевидне» осмислюється як те, щодо чого є сумніви, що вимагає спеціальних обґрунтувань, доказів, додаткових підтверджень, що саме по собі не зрозуміле. Учений звертав увагу, що те, що виступає як очевидне з певного погляду в одній предметній сфері, в іншій предметній сфері приймає статус неочевидного.

На користь цього суд звертає увагу на плинність та часту змінюваність практики Верховного Суду, позиції якого є обов`язковими для судів нижчих інстанцій, в тому числі щодо критеріїв оцінки доказів.

Враховуючи, що сторона захисту обгрунтовувала суду очевидну, на її думку, недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2021 року, який вже досліджено судом, рядом доказів у їх сукупності, аналізуючи їх системно у сукупності з іншими доказами, в тому числі подальшими показаннями свідка ОСОБА_8 в суді, а сторона обвинувачення проти цього заперечувала, суд приходить до висновку, що питання допустимості указаних доказів необхідно вирішувати в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у сукупності з іншими доказами.

Передчасне вирішення питання допустимості доказу, як про це просить сторона захисту, суперечило би засадам змагальності сторін та безсторонності суду.

Тягар доказування обставин кримінального правопорушення поза розумним сумнівом лежить на стороні обвинувачення.

У разі недоведеності кримінального правопорушення поза розумним сумнівом суд зобов`язаний за результатами розгляду справи постановити виправдувальний вирок.

Керуючись ст. ст. 42, 84-89, 369, 372 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 24.11.2021 року очевидно недопустимим доказом відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1