Справа № 442/5188/23
Провадження № 1-кс/442/385/2024
У Х В А Л А

21 березня 2024 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 08.02.2024 про закриття кримінального провадження,

з участю сторін: адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 вернувся до слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою на постанову слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 08.02.2024 про закриття кримінального провадженнявнесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 12.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що впровадженні старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 знаходились матеріали кримінального провадження № 00000597 від 12.07.2023 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

08 лютого 2024 року старшим слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 00000597 від 12.07.2023 року, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Копію постанови потерпілі отримали поштовим зв`язком 29.02.2024 року, ще підтверджується копією конверту з штрих кодом 573 та трекінгом відправлення пошти, які додані до скарги.

Потерпіла сторона ознайомившись зі змістом постанови вважає її незаконною, не обґрунтованою, прийнятою передчасно, без належної оцінки зібраних доказів.

В постанові слідчого не зазначено, яке саме суспільне небезпечне посягання бул вчинено неповнолітнім ОСОБА_4 по відношенні ОСОБА_7 або в чом полягала створення ОСОБА_4 реальної загрози заподіяння шкоди ОСОБА_7 . Матеріали справи, а так саме постанова слідчого не містять доказів які свідчили про заподіяння ОСОБА_4 шкоди ОСОБА_7 або створенн реальної загрози заподіяння такої шкоди останньому.

Слідством не надано оцінку, пасивної поведінки ОСОБА_7 , який після заподіяння йому начебто тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , не звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення відносно нього злочину та не вчинив дій з метою фіксування заподіяних тілесних ушкоджень, які повинні були утворитись виходячи зі змісту показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стверджували, що ОСОБА_4 «перший почав бити» ОСОБА_7 Само формулювання свідками слова «бити» свідчить про чисельність та безперервність нанесення тілесних ударів.

Слідству не надано оцінку показам ОСОБА_7 та ОСОБА_4 які між собою мають суперечності щодо обставин початку конфлікту, його розвитку, а також послідовності нанесення тілесних ушкоджень кожному окремо. З метою усунення даних суперечностей слідством не проводився одночасний допит ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

Слідчим не враховані покази свідка ОСОБА_12 який перебуваючи спиною до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 «почув звук удару», що свідчить про те що він чув тільки один удав, після якого він «одразу розвернувшись побачив, що ОСОБА_4 лежить на землі» при цьому інших ударів або штовханини свідок не чув та не бачив, що свідчить що саме цим єдиним ударом ОСОБА_13 було заподіяно тілесні ушкодження. Крім того свідок пояснив, що біля аптеки «Соціальна», що знаходиться на вулиці Коваліва у м. Борислав він разом з ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 та ще з якимось хлопцями, де « ОСОБА_4 розмовляв з ОСОБА_7 , і через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_4 пішли до садочку. Він хотів пити з ними, однак його зупинити для розмови невідомий хлопець.». Свідка зупинив один невідомий хлопець, який приїхав разом з ОСОБА_7 та він залишився на тому же місці де спілкувались раніше ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , тобтоо біля аптеки, а ОСОБА_7 та ОСОБА_4 пішли за аптеку. Аналогічні покази надав ОСОБА_7 пояснивши, що «Вони ( ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ) пішли за аптеку «Соціальну». Проте потерпілий зазначив, що «…він, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ще один невідомий хлопець відійшли за приміщення аптеки «Соціальна»...».

Однак допитані в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , поясняли, що «вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перейшли за аптеку, де Ростислав ОСОБА_14 був агресивний, штовхав та наніс удари ОСОБА_15 у І.А..», що свідчить про наявність розбіжностей з поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та мету свідків викласти обставини правомірності дій ОСОБА_15 по відношенню до ОСОБА_4 , та створити уяву самозахисту ОСОБА_15 . Окрім свідчень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є друзями ОСОБА_17 , та які з ним приїхали на зустріч з неповнолітнім ОСОБА_18 , матеріали справи не містять інших об`єктивних та неупереджених та достовірних доказів про заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 або реальну загрозу заподіяння такої шкоди.

Слідством не усунено розбіжності між показами свідка ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в частині визначення місце їх спостереження за конфліктом між ОСОБА_19 .Ата ОСОБА_4 який відбувався за аптекою, слідчим не перевірено покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо можливості спостереження за конфліктом з того місяця де вони залишились.

Крім того, слідчим не надано оцінку показам ОСОБА_7 , свідкам ОСОБА_20 , ОСОБА_10 щодо їх об`єктивності та достовірності.

Слідчим при з`ясуванні обставин наявності створення для ОСОБА_7 реальної загрози заподіяння шкоди з боку ОСОБА_4 , не враховано вік потерпілого який є неповнолітнім та ОСОБА_7 , якому 21 рік, зріст кожного із учасників конфлікт; характеризуючи дані, прибуття на місце конфлікту ОСОБА_7 разом зі своїми друзями однолітками, які, якщо вірити показам свідків не намагались зупинити перешкодити протиправним діям ОСОБА_4 , або зробити йому зауваження. Слідчим не враховано, що характер стосунків між потерпілим та ОСОБА_7 , до конфлікту та під час події був не звичайний та не відповідав обстановці, ОСОБА_7 спеціально на автомобілі з іншої частини міста приїхав з групою друзів на зустріч з неповнолітніми, що свідчить про намір ОСОБА_7 спричинити шкоду. При наявності свідчень про чисельність ударів з боку ОСОБА_4 у ОСОБА_17 відсутні будь-які тілесні ушкодження, проте в наслідок завдання ОСОБА_7 зі значною силою удару кулаком в челюсті потерпілому призвело до перелому щелепи із зміщенням уламків та перелому зубів 31, 41, 42, 43. Слідчим не враховано ті обставини, що в наслідок конфлікту, за наявності окрім свідчень свідків, друзів ОСОБА_7 , слідством не встановлено інших достовірних доказів яки б за своїм об`єктивними ознаками могли свідчити про створення реальної та безпосередньої загрози заподіяння шкоди для ОСОБА_7 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди неповнолітньому потерпілому у вигляді середньої тяжкості. Слідчим не прийнято до уваги відношення ОСОБА_7 після заподіяння шкоди, який побачивши що у потерпілого з рота тече кров, не надав першу медичну допомогу, не допоміг піднятись, не допоміг дійти до дому, не викликам швидку медичну допомогу, не звернувся до правоохоронних органів, не вибачився за вчинок, не пропонував будь - яку фізичну, матеріальну або моральну допомогу. Фактично наступні дії ОСОБА_7 свідчать про задоволення вчиненим вчинком, показуючи свою зневагу по відношенню до неповнолітнього, самостверджуючись за рахунок приниження молодших за віком та слабкіших осіб, в наслідок чого від його дій неповнолітньому було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім цього, зазначає, що слідчим не взято до уваги та не надано оцінку висновкам експерта № 351 від 21.09.2023, та № 435 від 13.10.2023 року, про можливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_4 експертом відповідь не надана.

Враховуючи, що слідчим не належним чином проведено досудове слідства, неналежним чином надано оцінка зібраним доказам, а також обставинам при яких мало місце вчинення злочину, не усунуто суперечностей в показах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не проведено всі слідчі дії, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 подану скаргу підтримав з підстав, які викладені в ній, надав пояснення, які повністю узгоджуються з мотивами скарги, просив її задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , його законний представник мати ОСОБА_6 повністю погодились із поясненнями свого адвоката, просили скаргу задоволити.

Слідчий Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, надав в розпорядження слідчого судді матеріали кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_22 , думку ОСОБА_4 , його законного представника - ОСОБА_6 , дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження 0000597 від 12.07.2023, які були надані в розпорядження слідчого судді, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області знаходилось кримінальне провадження № 0000597 від 12.07.2023.

За результатами проведеного досудового розслідування08 лютого 2024 року старшим слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 00000597 від 12.07.2023 року, за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Копію вказаної постанови копію постанови потерпілі отримали поштовим зв`язком 29.02.2024 року, ще підтверджується копією конверту з штрих кодом 573 та трекінгом відправлення пошти,та вернулись до суду 09.03.2024 через електронний суд, при цьому не порушивши термінів звернення до суду із даною скаргою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження потерпілим.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарга може бути подана протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, а якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає, що адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в межах строку визначеного КПК України правомірно звернувся до суду із скаргою щодо оскарження постанови слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Частиною 5 ст. 110 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати постанова слідчого, прокурора.

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Як вбачається із матеріалів поданої скарги вимоги закону, передбачені ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчим виконані не в повній мірі, зокрема слідчим не було повно та всебічно досліджено факти та обставини у справі на які як доказ покликається адвокат ОСОБА_23 який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , а відтак висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними.

В обгрунтування оскаржуваної постанови слідчий Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області покликається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну, стійку втрату працездатності менш як на одну третину є злочином.

Згідно ст. 36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного діяння або звернутись за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Досудове слідство критично оцінило покази потерпілого ОСОБА_4 , щодо умисності заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , оскільки як вбачається із показів свідків у кримінальному провадженні, сам ОСОБА_4 запропонував зустрітись із ОСОБА_7 , він же запропонував піти за аптеку з`ясувати стосунки, та він першим проявляв агресію та штовхав ОСОБА_7 та першим наніс йому удар рукою від якого ОСОБА_7 ухилявся, щоб уникнути отримання тілесних ушкоджень в наслідок удару ОСОБА_4 . Свідок зі сторони ОСОБА_4 - ОСОБА_21 , не бачив моменту удару, стверджує, що саме ОСОБА_24 розмовляв із ОСОБА_25 , та те, бачив, що ОСОБА_24 лежав на землі, інших ударів йому не наносили. А навпаки, провівши системний аналіз зібраних доказів досудове слідство дійшло висновку про те, що саме умисні, неправомірні дії зі сторони потерпілого ОСОБА_4 , які створювали небезпеку для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , призвели до заподіяння йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, однак такі ушкодження були заподіяні ОСОБА_7 в стані необхідної оборони, тобто вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається ( ОСОБА_7 ) від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Окрім цього, вагомою підставою вважати, що заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вчинено у стані необхідної оборони є те, що ним нанесено тільки один удар, який припинив протиправні дії потерпілого, ОСОБА_7 не продовжував наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а побачивши, що небезпека для нього минула залишився спостерігати за потерпілим, маючи при цьому безперешкодну можливість, скориставшись його уразливим станом, продовжити нанесення тілесних ушкоджень.

За змістом ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Не проведення слідчим переліку слідчих дій на які посилається покликається адвокат ОСОБА_26 , який діє в інтересах ОСОБА_4 унеможливило встановлення, поза розумним сумнівом, сукупності неспростованих презумпцій щодо обставин цієї справи, а відтак, унеможливило встановлення істини у ній.

Крім того, невжиття слідчим описаних в скарзі заходів призвело до необґрунтованості його вчинення, які містяться в оскаржуваній постанові щодо обставин, які повинні б були бути встановлені слідчим.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення дізнавача є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження її мотивувальна частина не відповідає вимогам п. 2 ч.5ст.110 КПК України.

Висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме: про необхідність закриття даного кримінального провадження не мотивовані, аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів ним не наведено і не обгрунтовано, обставини, на які вказує скаржник не встановлено, не надано їм правову оцінку, не спростовано доводи скаржника щодо фактичних обставин, в зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вказана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Європейський суду з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, "Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова слідчого підлягає скасуванню як така, що є необґрунтованою та винесеною передчасно, оскільки в повному обсязі не досліджено усіх обставин даного провадження та не надано оцінку доказам у їх сукупності, досудовим розслідуванням не спростовано обґрунтування скарги. Відтак, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова слідчого - скасуванню, з поверненням матеріалів кримінального провадження до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області для відновлення досудового розслідування. У ході досудового розслідування необхідно з`ясувати усі обставини кримінального провадження, а також вжити заходів щодо ефективного (повного та всебічного) його проведення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргуадвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 08.02.2024 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 08.02.2024 про закриття кримінального провадженнявнесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000597 від 12.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 00000597 від 12.07.2024 скерувати до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області для відновлення досудового розслідування.

Копію ухвали слідчого судді направити Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області для виконання та в Дрогобицьку окружну прокуратуру Львівської області для відома.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текс ухвали складено 22.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_27