Справа № 458/292/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження:

з боку обвинувачення заступник начальника відділення поліції начальник СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_3 не прибув,

начальник Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 не прибув,

власник майна, стосовно якого розглядається клопотання про арешт майна, ОСОБА_5 не повідомлявся,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Турківського району Львівської області клопотання заступника начальника відділення поліції начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_3 , погоджене начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий опис провадження і суть питання, що вирішується ухвалою.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено слідчого суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки 28.03.2024 року до Турківського районного суду Львівської області надійшло клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України, про арешт майна.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 28.03.2024 року відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду клопотання було зареєстровано, після чого передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Клопотання розглядається за ініціативою заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що у слідчому відділенні ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , будучи службовою особою, а саме спеціалістом-землевпорядником Боберківської сільської ради Турківського району, неналежно поставилась до виконання покладених на неї службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, підписала проект технічної документації щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 загальною площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території с. Боберка, громадянину ОСОБА_5 , не здійснивши відповідну перевірку. Так, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:013:0008, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , виявлено водний об`єкт ставок, а також вказана земельна ділянка може знаходитись в межах природно-захисної смуги, оскільки неподалік вказаної земельної ділянки протікає струмок.

11 жовтня 2022 року проведено огляд вище описаної земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008, за участю спеціалістів Державної екологічної інспекції у Львівській області, під час якого виявлено водний об`єкт - ставок. При огляді земельної ділянки з використанням спеціального приладу - приймача ГНСС «EINav І70» (паспорт ААЖР 464349.001 ПІС, серійний номер НОМЕР_1 , сертифікат відповідності ДП «Укрметртестстандарт» UA.TR.001 23 171-21), та за допомогою програмного забезпечення Digitals (ключ №1488-252) встановлено, що частина земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 (площею 0,0058 га) передана в межах 25-метрової прибережної смуги безіменного струмка та одночасно під існуючим ставком. Тобто, частина ділянки з кадастром номером :01:013:0008 площею 0,0574 га передана у приватну власність під існуючим водним об`єктом - ставком. При проведенні огляду встановлено, що даний ставок не є замкнутий (живлення відбувається з вищевказаного струмка та скид надлишкових вод здійснюється також у вищевказаний струмок, який в подальшому впадає в річку). Відповідно до документації із землеустрою та графічних матеріалів наявних у документації при передачі даної земельної ділянки, наявність на даній ділянці водного об`єкта не відображено (приховано). Крім того, згідно графічних матеріалів (плану території, плану відведення) встановлено, що ділянка відведена неподалік безіменного струмка. З вищевказаного випливає, що інша частина (крім 0,0058 га та 0,0574 га) земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,0784 га та 0,0004 га також надана у приватну власність з порушенням екологічних вимог, а саме в межах прибережної смуги ставка.

З пояснень жителів с. Боберка Боринської ТГ Самбірського району Львівської області, які були присутні при огляді земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 зазначено, що даний водний об`єкт - ставок існував на момент передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 (яка надана у власність відповідно до рішення Боберківської сільської ради №198 від 17.09.2018 р.). Згідно із ст.58 Земельного кодексу України (далі-ЗКУ) до земель водного фонду належать землі під морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Органом досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0008 передана рішенням Боберківської сільської ради №242 від 18.06.2019 у приватну власність для ведення ОСГ з порушенням екологічних вимог, а саме в межах прибережної смуги струмка та разом із частиною водного об`єкту - ставка (на площі 0,0058 га), в межах прибережної смуги ставка (на площі 0,0004 га та 0,0784 га) та під водним об`єктом - ставком (на площі 0,0574 га), що є порушенням ст.ст.59, 61 Земельного кодексу України та ст.ст.88, 89 Водного кодексу України.

27.03.2024 року слідчим винесено постанову про визнання земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства речовим доказом в кримінальному провадженні №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, оскільки дана земельна ділянка була незаконно приватизована з порушенням вимог ст.ст.59,61 Земельного кодексу України та ст.ст.88,89 Водного кодексу України, тобто була здобута злочинним шляхом.

Сторона обвинувачення зазначає, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації - земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства.

Позиції сторін кримінального провадження.

При розгляді клопотання суд вжив заходи до повідомлення сторін кримінального провадження, а також осіб, які зазначені в ухвалі в дозволений і в передбачений законом порядок шляхом скерування судового виклику.

Начальник СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Начальник Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна, стосовно якого розглядається клопотання про арешт майна, ОСОБА_5 про розгляд клопотання не повідомлявся.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вказане, суд вважає за можливе провести розгляд вказаного клопотання без участі прокурора та особи, яка подала таке клопотання, а також власника такого речового доказу.

Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, із посиланням на докази.

Так, у слідчому відділенні ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , будучи службовою особою, а саме спеціалістом-землевпорядником Боберківської сільської ради Турківського району, неналежно поставилась до виконання покладених на неї службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, підписала проект технічної документації щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 загальною площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території с. Боберка, громадянину ОСОБА_5 , не здійснивши відповідну перевірку.

Так, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:013:0008, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , виявлено водний об`єкт ставок, а також вказана земельна ділянка може знаходитись в межах природно-захисної смуги, оскільки неподалік вказаної земельної ділянки протікає струмок.

11 жовтня 2022 року проведено огляд вище описаної земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008, за участю спеціалістів Державної екологічної інспекції у Львівській області, під час якого виявлено водний об`єкт - ставок. При огляді земельної ділянки з використанням спеціального приладу - приймача ГНСС «EINav І70» (паспорт ААЖР 464349.001 ПІС, серійний номер НОМЕР_1 , сертифікат відповідності ДП «Укрметртестстандарт» UA.TR.001 23 171 -21), та за допомогою програмного забезпечення Digitals (ключ №1488-252) встановлено, що частина земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 (площею 0,0058 га) передана в межах 25-метрової прибережної смуги безіменного струмка та одночасно під існуючим ставком. Тобто, частина ділянки з кадастром номером :01:013:0008 площею 0,0574 га передана у приватну власність під існуючим водним об`єктом - ставком. При проведенні огляду встановлено, що даний ставок не є замкнутий (живлення відбувається з вищевказаного струмка та скид надлишкових вод здійснюється також у вищевказаний струмок, який в подальшому впадає в річку).

Відповідно до документації із землеустрою та графічних матеріалів наявних у документації при передачі даної земельної ділянки, наявність на даній ділянці водного об`єкта не відображено (приховано). Крім того, згідно графічних матеріалів (плану території, плану відведення) встановлено, що ділянка відведена неподалік безіменного струмка.

З вищевказаного випливає, що інша частина (крім 0,0058 га та 0,0574 га) земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,0784 га та 0,0004 га також надана у приватну власність з порушенням екологічних вимог, а саме в межах прибережної смуги ставка.

З пояснень жителів с. Боберка Боринської ТГ Самбірського району Львівської області, які були присутні при огляді земельної ділянки за кадастровим номером :01:013:0008 зазначено, що даний водний об`єкт - ставок існував на момент передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 (яка надана у власність відповідно до рішення Боберківської сільської ради №198 від 17.09.2018 р.).

Згідно із ст.58 Земельного кодексу України (далі-ЗКУ) до земель водного фонду належать землі під морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Частиною 4 ст.59 ЗКУ встановлено, що землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються громадянам те юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду та можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смут, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною 25 метрів - для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари.

Згідно ст.60 ЗКУ вздовж річок, та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЗКУ прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Так, згідно абз.1,2 ст.89 ВКУ у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, влаштування літніх таборів для худоби та ін.

Аналогічні вимоги щодо встановлення прибережних смуг та режиму їх використання визначено у ст.ст.88,89 Водного кодексу України.

Згідно абз.1 ст.82 ЗКУ охорона земель включає систему правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на їх раціональне використання, запобігання необґрунтованому вилученню земель із сільськогосподарського обороту, захист від шкідливих антропогенних впливів, а також на відтворення і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності земель лісового фонду та ін.

Таким чином, згідно із ст.ст.58, 59, 60, 61 ЗКУ, ст.ст.88, 89 ВКУ земельна ділянка - прибережна захисна смуга ставка, ставок, річка відносяться до земель водного фонду і згідно ст.ст.59, 61 ЗКУ та ст.ст.88, 89 ВКУ не можуть передаватись у власність, також законодавством не передбачено передачу у приватну власність частини водного об`єкту.

Згідно із ст.1 Закону України «Про землеустрій» план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об`єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці

Відповідно до ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр» на кадастровому плані земельної ділянки зазначаються межі земельних угідь, межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту.

Згідно вступних положень Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України с національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і с обмеженими та уразливими природними об`єктами.

Таким чином встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0008 передана рішенням Боберківської сільської ради №242 від 18.06.2019 у приватну власність для ведення ОСГ з порушенням екологічних вимог, а саме в межах прибережної смуги струмка та разом із частиною водного об`єкту - ставка (на площі 0,0058 га), в межах прибережної смуги ставка (на площі 0,0004 га та 0,0784 га) та під водним об`єктом - ставком (на площі 0,0574 га), що є порушенням ст.ст.59, 61 Земельного кодексу України та ст.ст.88, 89 Водного кодексу України.

16.01.2024 слідчим винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи, виконання якої доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України. На даний час виконання вказаної експертизи не закінчено.

12.02.2024 від судового експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7 отримано клопотання про забезпечення проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 судовим експертом за участю сертифікованого інженера-геодезиста для встановлення фактичних меж даної земельної ділянки, в натурі (на місцевості) з прив`язкою вихідних точок до державної геодезичної мережі за допомогою електронного тахометру та GPS-приймача, з обов`язковим складанням сертифікованим інженером-геодезистом відповідних схем з розміщенням об`єктів дослідження.

20.03.2024 судовим експертом ОСОБА_7 за участю провідного інженера Львівської регіональної філії центру Державного земельного кадастру Турківського районного виробничого відділу ОСОБА_8 та сертифікованого спеціаліста-геодезиста ФОП « ОСОБА_9 » проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 з використанням електронного тахометру марки «TRIMBLE» з серійним номером НОМЕР_2 з використанням програмного забезпечення Digitals, в результаті якого встановлено що більша частина площі ставка, а саме його північно-східна сторона розташована в межах земельної ділянки, яку безкоштовно передано у власність ОСОБА_5 . Тобто під час приватизації даної земельної ділянки допущено грубі порушення вимог ст.ст.59, 61 Земельного кодексу України та ст.ст.88, 89 Водного кодексу України.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 встановлено що із 20.08.2018 до 10.02.2021 вона працювала на посаді спеціаліста-землевпорядника Боберківської сільської ради Турківського району та згідно функціональних обов`язків, проводила перевірку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, а також здійснювала погодження меж земельних ділянок під час їх передачі у власність громадянам. ОСОБА_6 достовірно знала про те, що поряд із земельною ділянкою, яку мав намір приватизувати ОСОБА_5 , розташований сільський ставок та безіменний потічок, навколо яких, згідно вимог земельного та водного кодексів, існує прибережна захисна смуга. Однак, через несумлінне ставлення до своїх посадових обов`язків, ОСОБА_6 неуважно вивчала проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ОСГ у власність ОСОБА_5 та погодила його, а також не будучи присутньою під час встановлення на місцевості меж вказаної земельної ділянки, підписала акт узгодження меж даної земельної ділянки.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які станом на 2019 рік працювали відповідно спеціалістом-землевпорядником та секретарем Боберківської сільської ради Турківського району, підтвердили, що ставок, більша частина якого розташована в межах земельної ділянки ОСОБА_5 , був викопаний дуже давно та існував ще до їхнього народження.

Таким чином, внаслідок порушення вимог щодо охорони земель, необґрунтованого вилучення та надання земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства, із порушенням порядку передачі земельних ділянок у власність, визначених вимогами ЗКУ, з порушенням екологічних вимог, незаконно надано у приватну власність вищевказану земельну ділянку із земель запасу Боберківської сільської ради, що призвело до незаконного вилучення даної земельної ділянки у територіальної громади Боринської селищної ради Самбірського району, Львівської області.

19.06.2019 державним реєстратором ОСОБА_11 здійснено державну реєстрацію державного акту на землю виданого ОСОБА_5 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства.

Інформація за вказаним фактом 02.05.2023 року внесена до ЄРДР за №0000409 та розпочато досудове розслідування за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.367 України.

27.03.2024 року слідчим винесено постанову про визнання земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства речовим доказом в кримінальному провадженні №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, оскільки дана земельна ділянка була незаконно приватизована з порушенням вимог ст.ст.59,61 Земельного кодексу України та ст.ст.88,89 Водного кодексу України, тобто була здобута злочинним шляхом.

Постановою слідчого від 27.03.2024 року вищевказане майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання проарешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі вище викладеного, в поданому клопотанні сторона обвинувачення вважає, що нерухоме майно, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , яку визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим їх визнано речовим доказом.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, при постановленні ухвали вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав і мотивів, з врахуванням положень закону.

Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» за 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої влади й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при внесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист прав власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.)

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3,4 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України (ч. 1 ст.173 КПК України).

У даному випадку, як зазначено в поданому клопотанні т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , арешт майна накладається метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації - земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст.171 КПК України, а ч.3 ст.172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст.171 КПК України, повертає його слідчому, прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вклопотанні заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 відображено та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даній частині клопотання, оскільки правові підстави до арешту майна присутні. З вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення в цій частині підлягає задоволенню.

Окрім цього, згідно абз.5 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, з метою збереження даного речового доказу та оскільки з зазначеним майном необхідно в майбутньому провести ряд судових експертиз, з метою належного збереження та наявності постійного доступу до останнього, а також з метою доказування вчинення даного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучене майно. Таким чином клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 02.05.2023 рокуза ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.367 КК України про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України - арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба. Тобто, після проведення процесуальних дій в кримінальному провадженні, власник майна може подати клопотання про скасування арешту майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст.2,7,98,132,167,170-173,309,369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ

Клопотання клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 02.05.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України, про арешт майна задовольнити.

Застосувати захід забезпечення у вигляді арешту майна.

З метою збереження речового доказу нерухомого майна, яке постановою від 27.03.2024 року визнано речовим доказом, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с. Боберка Самбірського району Львівської області накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:0008 площею 0,1420 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с. Боберка Самбірського району Львівської області.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, дізнавачем, прокурором.

Контроль за виконанням ухвали доручити начальнику Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та прокурору який здійснює процесуальне керівництво.

Виконанням ухвали доручити слідчому/дізнавачу, який здійснює досудове розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК України за клопотанням власника/володільця майна, що не був присутнім під час судового розгляду.

Ухвала виготовлена 29.03.2024 року в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1