Справа № 185/1884/23
Провадження № 1-в/185/73/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді клопотання Військової частини 2195 про заміну покарання, призначеного ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника заявника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Військової частини 2195 звернувся до суду з клопотання про заміну покарання, призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року. В обґрунтування клопотання посилається на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 402 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення. Вказаний вирок надійшов на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2023 року. На підставі рапорту від 17.04.2023 № 8.0.1/15879/23-Вн солдата ОСОБА_3 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 314-ОС від 29.04.2023 «Про особовий склад» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка)із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 327-ОС від 04.05.2023 «Про особовий склад» - виключено зі списків особового складу з 04.05.2023. На військовий облік солдата ОСОБА_3 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 58 КК України до ОСОБА_3 не може застосовуватись покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, оскільки останній був звільнений з військової служби.

Представник заявник - Військової частини 2195 підтримав клопотання.

Прокурор підтримав клопотання та просив замінити ОСОБА_3 покарання у вигляді службового обмеження на інше покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Засуджена особа двічі повідомлялась про дату й час розгляду клопотання, про що свідчить довідка наявна в матеріалах провадження з відміткою про доставку електронної повістки. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши думку представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали, додані до подання, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 402 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Вказаний вирок надійшов на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2023 року.

На підставі рапорту від 17.04.2023 № 8.0.1/15879/23-Вн солдата ОСОБА_3 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 314-ОС від 29.04.2023 «Про особовий склад» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка)із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а згідно з наказом Державної прикордонної служби України № 327-ОС від 04.05.2023 «Про особовий склад» - виключено зі списків особового складу з 04.05.2023. На військовий облік солдата ОСОБА_3 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, з однієї сторони засуджений не може відбувати дане покарання з об`єктивних причин.

Діючий КК України в ст. 84, так і в КВК України передбачає можливість звільнення військовослужбовця, засудженого до службового обмеження, арешту або тримання в дисциплінарному батальйоні, в разі визнання їх непридатними до військової служби за станом здоров`я.

Законодавець не передбачив можливості заміни призначеного покарання у вигляді службового обмеження іншим покаранням, про що клопоче прокурор та представник військової частини.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 3 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Тобто кримінальний кодекс, не на дає органам судової влади можливості заміни призначеного покарання військовослужбовцю у вигляді обмеження волі іншим покаранням.

Військова частина в поданому клопотанні не мотивує, на яке ж покарання необхідно замінити та не посилається задля цього на жодну норму кримінального кодексу. Запропонована прокурором необхідність застосувати положення ст. 72 КК України не витримують критики.

Стаття ст. 72 КК України передбачає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, зокрема в ч. 1 вказаної статті зазначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий.

Відповідно до ч. 6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вказана норма є застосовна тільки, коли випадки заміни будуть передбачені Кримінальним кодексом.

Суд вкотре наголошує, що загальна частина Кримінального кодексу України не передбачає порядок заміни покарання у вигляді службового обмеження військовослужбовцям.

Крім того, суд при здійсненні правосуддя не може створювати нові норми.

Враховуючи те, що клопотання заявника не містить даних, на яке покарання слід замінити покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року, та така заміна не передбачена КК України, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання про заміну покарання.

Прокурором необхідно розглянути можливості застосування інших інститутів, зокрема інституту звільнення від призначеного покарання або інституту скасування угоди через неможливість її виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання Військової частини 2195 про заміну покарання, призначеного ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1