У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000302, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болград Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Миколаївського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року.

23.05.2024 р., під час судового розгляду, захисник ОСОБА_6 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід із мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що під час досудового розслідування та розгляду справи у суді першої інстанції стороною захисту неодноразово ініціювалось питання про перегляд запобіжного заходу ОСОБА_5 , проте жодного разу судом не здійснювався аналіз доцільності визначеного стороною обвинувачення строку застосування запобіжного заходу.

Під час обрання та продовження запобіжного заходу суд, мотивуючи обрання найсуворішого та виняткового запобіжного заходу, систематично посилався виключно на тяжкість злочину, який можливо скоїв обвинувачений та наявність ризиків (які фактично не досліджувались жодного разу), а також вказував, що менш суворі не достатні для усунення вищевказаних ризиків.

Крім цього, судом першої інстанції жодного разу не призначалась застава як альтернативний запобіжний захід.

При цьому, просить врахувати ті обставини, що ? ОСОБА_5 неодноразово надавав гарантії своєї добропорядної поведінки, а також заявляв про страждання, які є непомірними із тією ілюзорністю ризиків, що нічим не підтверджені; центр його життєвих інтересів знаходиться у м. Болград, де проживає його родина та знаходиться його місце роботи, що спростовує припущення щодо наявності ризику переховування від суду; ??ризик впливу на свідків спростовується тим, що всі вони вже допитані та їх покази є у матеріалах справи; ??ризик вчинити інше кримінальне правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_5 раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності - цей ризик нічим не підтверджується та є звичайним припущенням.

Натомість ОСОБА_5 : ??ніколи не був судимий, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався; ??не має повідомлення про підозру у інших кримінальних провадженнях; ??матеріали справи не містять жодних доказів, які б негативно характеризували його особистість; ??має постійне місце проживання; ??має дружину з її онкохворим батьком, якому необхідна професійна мед. допомога; ??має дитину 4-х років; ??є годувальником сім?ї; ??має міцні зв`язки з Україною, оскільки ніколи не мав наміру та не здійснював спроб вийти із громадянства України; готов здати необхідні документи для виїзду за кордон на першу вимогу суду (вони і так вилучені слідчим під час обшуку).

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого на підтримку заявленого клопотання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом із цим, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , наявні у справі докази вчинення ним кримінально-караного діяння, перевірка яких, на предмет належності, допустимості та достовірності, апеляційним судом ще не завершена, та з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність, у разі відхилення апеляційної скарги сторони захисту, призначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, апеляційний суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, бо ризик втечі на даний час не зменшився, а тим більше в умовах воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 р. Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і який триває по цей час, а тому і не знаходить підстав для задоволення відповідного клопотання захисника ОСОБА_6 .

Окрім того, абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Із аналізу вищезазначених положень вбачається, що саме під час дії воєнного стану на території України, суд має право не визначати розмір застави в кримінальному провадженні щодо вищевказаних злочинів, при цьому не обов`язково сам злочин повинен бути вчинений саме під час дії воєнного стану, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо не визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 розміру застави.

Отже, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення особливо тяжкого злочину, обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3