Справа № 757/868/24-п
Провадження № 3-зв/824/18/2024 Доповідач в суді II інстанції - ОСОБА_2.
П О С Т А Н О В А

22 травня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2024 року визначено суддю-доповідача ОСОБА_4 для розгляду вказаної справи.

14 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду вказаної справи.

Заяву обґрунтовував тим, що суддя ОСОБА_4 замість перевірки на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги проводить новий розгляд справи про порушення правил дорожнього руху особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вказує, що суддя ОСОБА_4 з`ясовує обставини і факти події, які не були встановлені судом першої інстанції, приймає процесуальні документи, без повідомлення сторони захисту, створює перешкоди для сторони захисту з ознайомленням з доказами, доводить перевагу одних доказів над іншими.

Крім того, на думку захисника суддя ОСОБА_4 має упереджене ставлення до сторони захисту, оскільки перед початком судового засідання суддя не повідомила про доручення нею додаткових доказів, отриманих від поліції. Відтак, суддя ОСОБА_4 перебрала на себе функцію обвинувачення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями питання про відвід судді ОСОБА_4 призначено судді-доповідачу ОСОБА_2.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід, а тому слід застосовувати аналогію з КПК України.

Разом з тим, згідно положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), та аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Рада суддів України у пункті 4 рішення від 08 червня 2017 року №34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадських прав та обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином кожній людині гарантується справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конституції України повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Так, заявлений адвокатом ОСОБА_3 відвід судді ОСОБА_4 зводиться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді, що не може бути підставою для відводу і не є переконливим свідченням упередженості судді.

Суд вважає, що обставини, зазначені в заяві адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 в якості підстави для відводу, не ґрунтуються на матеріалах справи про адміністративне правопорушення, є виключно його власними припущеннями та не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2