Справа № 740/349/24
Провадження № 1-кп/740/182/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування

примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, зареєстроване 23.11.2023 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000007 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, не працює, дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 22.11.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, перебуваючи у стані неосудності внаслідок маніакального розладу органічної природи (F06.30 за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду), незаконно придбав кристалоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та незаконно став зберігати її при собі без мети збуту.

22.11.2023 у період часу з 19:06 год по 19:12 год поблизу буд. АДРЕСА_2 під час проведення огляду місця події працівниками Ніжиського РУП ГУНП в Чернігівській області у ОСОБА_4 виявлено та вилучено кристалоподібну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,3305 г, яку останній попередньо незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку 2 Таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

ОСОБА_4 , особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, у судовому засіданні надав показання про те, що придбав через мережу Інтернет психотропну речовину для власного вживання шляхом куріння за 400 грн. У придбанні допомагав знайомий, так як він не має достатніх знань і навиків поводження з пристроями з доступом у мережу Інтернет. Забрав психотропну речовину біля водойми "Газове" у Ніжині, а потім його біля р. Остер зупинили поліцейські, яким він видав придбану речовину. Просив не поміщати його на лікування у медичний заклад, так як він зробив висновки і виправляється.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2023 до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 309 КК України, номер кримінального провадження 0000007 по факту того, що 22.11.2023 до чергової частини Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення оперуповноваженого кримінальної поліції про те, що ОСОБА_4 хоче добровільно видати наркотичний засіб - "солі". По прибуттю СОГ на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , добровільно видав працівникам поліції один зіп-пакет з вмістом у ньому порошкоподібної речовини білого кольору, яку він знайшов та зберігав для власного вжитку без мети збуту.

Протоколом огляду місця події, заявою ОСОБА_4 від 22.11.2023, підтверджується добровільна видача працівникам поліції ОСОБА_4 22.11.2023 одного зіп-пакета з вмістом у ньому кристалоподібної речовини білого кольору, котру було поміщено, запаковано до спецпакету ЕХР0242159 та вилучено до Ніжинського РУП.

Висновком експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30.11.2023 за № СЕ-19/125-23/13100-НЗПРАП підтверджується, що надана на експертизу кристалоподібна речовина білого кольору, яка поміщена до спеціального пакету ЕХР0242159, містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,3305 г.

Вислухавши учасників справи, дослідивши подані суду докази, суд дійшов до наступного висновку.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, протоколом огляду місця події, висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Допустимість цих доказів ніким з учасників судового провадження під сумнів не ставиться.

Аналізуючи дані докази у їх сукупності, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що має об`єктивні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, проведеної експертом-психіатром Чернігівської філії СПЕ ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» № 698 від 28.12.2023, у ОСОБА_4 , приблизно з 2022 року простежувались, а також на даний час наявні ознаки маніакального розладу органічної природи (F06.30 за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду), які відносяться до категорії хронічного психічного захворювання. У ОСОБА_4 на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, виявлені ознаки маніакального розладу органічної природи (F06.30 за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду), які позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 за його психічним станом на теперішній час порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час показано застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. У ОСОБА_4 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показане.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечні діяння у стані неосудності з огляду на наявність в нього медичного критерію (ознаки маніакального розладу органічної природи (F06.30 за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду) і інтелектуальної та вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та керувати ними).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, що підлягають застосуванню до ОСОБА_4 , суд ураховує характер та тяжкість захворювання (медичний критерій), тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій), ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (соціальний критерій).

Згідно частин 3-5 статті 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування.

Вчинене ОСОБА_4 діяння шкоди здоров`ю, життю людей не спричинило, і направлене на це не було.

За таких обставин саме госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом є тим видом примусових заходів медичного характеру, що необхідний для вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових суспільно небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Отже, у судовому засіданні встановлено наявність обставин, передбачених п. 1-3, 5 ч.1 ст.513 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (п. 2 ч.1 ст.94 КК України), що відповідає його психічному стану на цей час.

Щодо доводів захисника про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від примусових заходів медичного характеру за аналогією з нормами ч. 4 ст. 309 КК України, так як він добровільно пройшов лікування від наркоманії, суд ураховує наступне.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 698 від 28.12.2023 у ОСОБА_4 не було виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показане.

Згідно з довідкою від 28.11.2023 № 844 диспансерного наркологічного відділення м.Ніжин КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога не перебував.

Захисник надала суду виписку №1572-24 з медичної картки стаціонарного хворого КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" від 05.04.2024 про те, що ОСОБА_4 лікувався у КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" з 26.03.2024 по 05.04.2024, основний діагноз: "Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів (солі "альфа-PVP"), стан залежності".

Отже, в зазначений час вперше встановлено захворювання на наркоманію у ОСОБА_4 .

Проте, добровільне лікування ОСОБА_4 від наркоманії не свідчить про те, що відпала потреба у його обов"язковому лікуванні від встановлених у нього ознак маніакального розладу органічної природи, які відносяться до категорії хронічного психічного захворювання.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

До мети кримінального покарання, серед іншого, відноситься кара (ч. 2 ст. 50 КК України), тоді як до мети примусових заходів медичного характеру - обов"язкове лікування особи (ст. 92 КПК України).

Положеннями КПК України не передбачено можливості звільнення від примусових заходів медичного характеру особи, якій за висновком судово-психіатричної експертизи показано їх застосування у зв"язку з встановленням у неї хронічного психічного захворювання.

Медичних документів про те, що за станом психічного здоров"я відпала потреба у обов"язковому лікуванні ОСОБА_4 з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад, суду не надано.

За такого, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 не підлягає звільненню від примусових заходів медичного характеру.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судової експертизи, не підлягають розподілу.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: особливо небезпечну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,3305 г у спеціальному пакеті № 1286107, передану до камери зберігання Ніжинського РУП - знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1