ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/214/24 Номер провадження 11-кп/814/1373/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого 15.07.2022 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання період попереднього ув?язнення з 22.12.2022 по 01.06.2023 із розрахунку, 1 день попереднього ув?язненя за 1 день позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що аналізуючи надані суду матеріали справи можна зробити висновок про наявність позитивних змін у поведінці ОСОБА_7 , проте це не дає підстави вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Просить врахувати, що він має два заохочення, стягнень не має, працевлаштований з початку відбування покарання на швейній дільниці, протягом відбування покарання закінчив навчальний центр та отримав спеціальність за професією «Муляр».

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.05.2023 за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 22.12.2022, на час розгляду справи судом відбута ним частина покарання становить більше половини строку призначеного покарання та засуджений має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженої 01.06.2023.

З характеристики засудженого, вбачається, що він за час відбування покарання має 3 заохочення, стягнень не мав.

Працевлаштований робітником промислової зони установи в швейній дільниці. До праці відноситься відповідально.

До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, спілкується із засудженими позитивної та негативної спрямованості. Відповідно до ст. 110, ст. 114 КВК України підтримує соціально-корисні зв?язки з цивільною дружиною.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд.

Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», «Правова освіта», «Підготовка до звільнення».

Залучений до проходження модулів «Як подолати залежність», «Що таке програма реабілітації залежностей», «Що таке замісна підтримувальна терапія», та повний курс модуля «Збереження та зміцнення здоров?я». Бере участь у роботі фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в роботі.

Рішенням комісії виправної колонії №14 від 07.08.2023 засудженому відмовлено у зміні умов тримання, відповідно до ст. 101 КВК України, відмовлено.

Рішенням комісії виправної колонії №16 від 12.09.2023 засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, відмовлено.

Відповідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.05.2023 вину визнає повністю, має відшкодувати процесуальні витрати у сумі 755 грн. 12 коп. позову не має, виконавчі листи до установи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений має заохочення, стягнень не має, працевлаштований з початку відбування покарання на швейній дільниці, протягом відбування покарання закінчив навчальний центр та отримав спеціальність за професією «Муляр».

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої, відповідно до ст. 9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Проте, протягом всього часу відбування покарання засуджений хоча і має заохочення та бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, поряд із цим підтримує взаємовідносини із засудженими негативної спрямованості, ризик ймовірної небезпеки для суспільства засудженого оцінюється як середній, крім того, комісією виправної колонії ОСОБА_7 було відмовлено у зміні умов тримання, відповідно до ст. 101 КВК України та у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4