ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3853/21
Провадження №11кп/818/369/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 31 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001072, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки), з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цим же вироком цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_6 :

-з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 152400 грн. 06 коп. на відшкодування матеріальної шкоди;

- з обвинуваченого ОСОБА_10 30000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 16344 грн.40 коп.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_10 31 серпня 2020 року приблизно о 09-55 год., керуючи технічно справним автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Героїв Праці, зі сторони вул. Шевченка в бік вул. Академіка Павлова в м. Харкові, наближаючись до перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Академіка Барабашова зі швидкістю близько 96 км/год., порушуючивимогип.12.3, п.12.4ПДР, діючи необережно, рухаючись прямо в бік вул. Академіка Павлова, при виникненні небезпеки для його руху у вигляді автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Героїв Праці зі сторони вул. Академіка Павлова та повертав ліворуч в бік вул. Валентинівській, та якого він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив з ним зіткнення, внаслідок чого ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у виді важкої сукупної травми, яка включає в себе гостру черепно-мозкову травму у виді забою головного мозку та пластинчатого субдурального крововиливу на рівні конвекситальних відділів обох півкуль головного мозку із забійними ранами в лобній ділянці голови; закриту травму грудної клітини у вигляді перелому 5, 6, 7, 8 ребер справа, що супроводжувалося правобічним гемопневмотораксом (скупченням крові та повітря у правій плевральній порожнині по дренажу одномоментно виділилось до 250 мл. крові зі згустками та повітря), а також закритого перелому гребня лівої лопатки та рваної рани тильної поверхні правої кісті, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. У діях водія автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_10 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом, рухався в населеному пункті зі швидкістю близько 96 км/год., при виникненні небезпеки для його руху у виді автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , якого він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив з ним зіткнення, що спричинило вищевказані наслідки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Київського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Крім того, зазначає, що цивільній позов не підлягає задоволенню, оскільки поданий не в порядку, передбаченому законодавством.

Водночас просить при розгляді апеляційної скарги дослідити висновок експертизи №7/1366/1367/11/1/21.3 КПСЕ-20 від 23.09.2020, висновок судової автотехнічної експертизи №28184/16281-16283 від 17.04.2023, та відеозапис допиту експерта ОСОБА_12 у суді першої інстанції, з метою встановлення відповідності фактичних обставин кримінального провадження обставинам, зазначеним у оскаржуваному вироку.

В обґрунтування посилається на те, що в ході судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_10 встановлена не була, належних та допустимих доказів, наданих стороною обвинувачення, які доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_10 , надано не було.

Зазначає, що обставиною, яка свідчить про невідповідність висновків експерта об`єктивним обставинам, є те, що при проведенні комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису №7/1366/1-367/11/1/213 КПСЕ-20 від 23.09.2020 експертами не було враховано, що автомобілі, які стоять на перехресті закривають оглядовість водія ОСОБА_10 та перешкоджають побачити автомобіль ЗАЗ. Висновок експерта ґрунтується лише на листі слідчого про те, що автомобілі не заважають бачити автомобіль ЗАЗ. Однак експертом у висновку експертизи зазначається, що стоячі автомобілі перекривають видимість автомобіля ЗАЗ.

Слідчим безпідставно задано момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_10 з моменту початку маневру водієм ОСОБА_6 .

На допиті в ході судового засідання судовий експерт ОСОБА_12 надав покази, що момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_10 заданий слідчим не вірно, а вірним є з моменту об`єктивної видимості автомобіля ЗАЗ.

Окрім цього вказує, що відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №28184/16281-16283 від 17.04.2023, причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.10.1, 16.6 ПДР України. В ході проведення дослідження не було встановлено порушення вимог правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 , які стали причиною ДТП.

В описовій частині висновку (аркуш 13) експертом зазначено, що для правильного визначення моменту виникнення небезпеки необхідні дані стосовно того, в який момент водію ОСОБА_10 було об`єктивно видно з робочого місця водія маневруючий автомобіль ЗАЗ.

Встановити наданий час, із спливом часу з моменту події, об`єктивну видимість автомобіля ЗАЗ неможливо. Потерпілий ОСОБА_6 дав покази, що не пам`ятає механізм розвитку ДТП. Обвинувачений ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 не можуть на місці вказати механізм ДТП.

Таким чином висновок комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису №7/1366/1367/11/1/213 КПСЕ-20 від 23.09.2020зроблентй за необ`єктивними вихідними даними (момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_10 ), а тому було отримано хибні висновки. При призначенні судової автотехнічної експертизи №28184/16281-16283 від 17.04.2023 за об`єктивними даними порушень в діях обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено не було.

А відтак і вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, доведена не була.

При цьому просить врахувати, що вина водія ОСОБА_6 крім висновків експертиз встановлена і постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення №953/18490/20, яка набрала законної сили.

Стосовно цивільного позову зазначає, що у даному випадку вина потерпілого ОСОБА_6 встановлена зазначеною постановою суду, яка набрала законної сили, а тому на його думку, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України не підлягає стягненню з ОСОБА_10 шкода, завдана ОСОБА_6 .

Законний представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року в частині задоволення позовних вимог потерпілого до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа- Гарант» у повному обсязі.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції стягнувши 87 731,82 грн., тобто повну вартість авто на момент пошкодження, порушив норми матеріального права спеціального закону, що має бути застосований в спірних правовідносинах, а саме ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Також зазначає, що у відзиві на позовну заяву ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначало, що згідно звіту № 08/01/2115264 ремонт ТЗ «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту (110108,14 грн.) перевищує ринкову вартість (87731,82 грн.).

Однак, позивачем було повністю проігноровано цей факт та не надано звіту щодо вартості залишків транспортного засобу ТЗ «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 . Тобто фактично позивач може отримати кошти в розмірі повної ринкової вартості його майна станом на момент ДТП + залишить в себе залишки пошкодженого ТЗ, які також можуть бути реалізовані (продані), що призведене до безпідставного збагачення останнього.

Окрім цього, вказує, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було позбавлене можливості здійснити свої розрахунки/контррозрахунки розміру завданої шкоди/збитків, шляхом звернення до оцінювачів та/або експертів з оцінки майна, оскільки ОСОБА_6 навіть не звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням та заявою про виплату страхового відшкодування, що в свою чергу призвело до ненадання останнім свого пошкодженого автомобіля до огляду уповноваженому представнику Страховика та здійснення останнім розрахунків завданої шкоди.

Автомобіль є рухомим майном, лише власник пошкодженого майна має можливість надати його страховику до огляду, до того ж оглянути автомобіль на місці ДТП було не можливо, адже потерпілий повідомив про настання ДТП через 2 дні, до того ж автомобіль було переміщено і надано до огляду фахівцям Чернівецького НДКЦ, на огляд 06.10.2022 року не було запрошено представників Товариства.

Просить врахувати, що для виплати страхового відшкодування необхідним є встановлення всіх елементів такого зобов`язання, а саме: факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, що здійснюється в т.ч. за наслідками виконання особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), водіями транспортних засобів, причетних до ДТП, та іншими зацікавленими особами покладеного на них Законом обов`язку з сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин відповідної ДТП та надання страховику інформації щодо причин та обставин її настання.

Суд першої інстанції проігнорував вимоги Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у вироку суду взагалі не назначено якими нормами права керувався суд, стягуючи з ТДВ СК «Альфа-Гарант» шкоду, завдану майну позивача.

Щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, зазначає, що витрати на лікування та придбання лікарських засобів мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Однак, на його думку, підтвердження відсутні, оскільки ОСОБА_6 надано документи без зазначення в результаті чого та за якими лікарськими направленнями були проведені такі дослідження.

Взагалі в жодному документі не зазначено, що травму було отримано саме при ДТП від 31.08.2020 року.

Окрім медичних документів надано 5 сторінок з копіями чеків на придбання різних лікарських засобів, втім в жодному лікарському направленні не зазначено що саме ці ліки було рекомендовано/приписано приймати ОСОБА_6 для лікування від наслідків ДТП, що мала місце 31.08.2020 року.

Не долучено до справи й жодного документу, який би обґрунтовував причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та наданими ОСОБА_6 документами на лікування та чеками.

Крім того, не надано жодного висновку щодо того, що в матеріалах справи має бути довідка закладу охорони здоров`я про те, яку кількість коштів було витрачено лікарнею на лікування ОСОБА_6 .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні просила апеляційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Представник цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» в судовому засіданні просила її апеляційну скаргу задовольнити.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні просили апеляційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги захисника підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант», зваживши на доводи прокурора, потерпілого та його представника, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки захисником у своєму клопотанні не зазначено у чому виразилася неповнота дослідження судом першої інстанції доказів чи які порушення були допущені при їх дослідженні, тому клопотання захисника про повторне дослідження доказів колегією суддів залишено без задоволення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показам потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив в судовому засіданні, що 31 серпня 2020 року він керував транспортним засобом ДЕУ ЛАНОС, та рухався в напрямку по вул. Героїв Праці, зі сторони вул. Академіка Павлова в м. Харкові, в бік вул. Шевченка. На вулиці було природно світло, та його автомобіль був технічно справний. На перехресті вул. Героїв Праці та вул. Академіка Барабашова він включив сигнал повороту, оскільки йому потрібно було повернути ліворуч на вул. Академіка Барабашова. На зустрічному напрямку руху на лівій смузі стояли два автомобіля, для здійснення повороту ліворуч, при цьому середня та права смуга руху були вільні. Коли на світлофорі було ввімкнено зелене світло, він, перевіривши безпечність руху, почав маневр повороту ліворуч, та почув сильний удар в його автомобіль. Більш нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість, та після ДТП перебував в лікарні в реанімаційному відділенні, до тями прийшов лише через тиждень. Внаслідок ДТП отримав переломи ребер, травму голови, перелом лівої ключиці.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище показання об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею від 31.08.2020, щодо встановлення місця дорожньо-транспортної пригоди; елементів вулиці, дороги; виду та стану дорожнього покриття напрямків; кількість смуг для руху на проїжджій частині; примикаючих до проїжджої частини бордюрних каменів; способу регулювання руху на цій ділянці; знаходження дорожніх знаків біля місця пригоди; освітленості; загального стану видимості дороги; оглядовості із кабіни водія на смузі руху автомобіля; розташування транспортних засобів, слідів шин; знаків напрямку руху транспортних засобів; наявності відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів; слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами; розміщення виявлених предметів щодо елементів дороги, транспортного засобу; огляду транспортних засобів: моделі шин, малюнку-протектора, їх зношеність та пошкодження, тиску повітря в шинах, положення передніх коліс щодо транспортного засобу, стану рульового управління, стану гальмівної системи робочої та стояночної, стану освітлюваних, сигнальних приладів, вітрового і бокового скла автомобілів, дзеркал заднього огляду, ступінь їх забруднення, наявність та справність склоочисників, положення перемикачів. (т.2 а.с.15-24).

- висновком судово-медичної експертизи № 12-14/638-А/20, відповідно до якого у ОСОБА_6 має місце важка сукупна травма, яка включає в себе гостру черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку та пластинчатого субдурального крововиливу на рівні конвекситальних відділів обох півкуль головного мозку із забійними ранами в лобній ділянці голови; закриту травму грудної клітини у вигляді перелому 5,6. 7, 8 ребер справа, що супроводжувалося правобічним гемопневмотокарксом (скупченням крові та повітря у правій плевраній порожнині по дренажу одномоментно виділилось до 250 мл крові зі згустками та повітря); а також закритого перелому гребня лівої лопатки та рваної рани тильної поверхні правої кисті. За механізмом: вищевказані ушкодження утворилися в єдиний проміжок часу від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальної особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. При цьому, характер ушкоджень не виключає можливості утворення їх в умовах дорожньо-транспортної події 31.08.2020, при обставинах, що відомі з постанови слідчого і відомої документації. За ступенем тяжкості: важка сукупна травма, яка включає в себе вищезгадані ушкодження у сукупності належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2., п.2.1.3. «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року (т. 2 а.с. 28-29);

- протоколом огляду предмету від 08.09.2020, який розпочато о 09-30 годині та закінчено 10-00 годині, відповідно до якого проведено огляд диску « CD+R» з відеозаписом «video_2020-09-08_09-34-26», який долучений до матеріалів кримінального провадження за клопотанням потерпілого ОСОБА_6 , який постановою від 08.09.2020 слідчого визнано речовим доказом, відповідно до якого: шляхом візуального перегляду встановлено, що ведеться відеозапис з камери зовнішнього спостереження в світлий час доби та охоплює перехрестя вул. Героїв праці та вул. Академіка Барабашова в м. Харкові. При подальшому перегляді було встановлено, що в полі камери проглядається зіткнення автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 . Початку відеозапису відповідає час «2020-08-31 09:56:05». У момент часу «2020-08-31 09:56:05» у полі зйомки з`являється автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухається прямолінійно по вул. героїв Праці зі сторони вул. Академіка Павлова в крайній лівій смузі для руху та наближається до перехрестя з вул. Академіка Барабашова. Далі, у момент часу «2020-08-31 09:56:08» автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 починає маневрувати ліворуч. При цьому в цей момент часу в полі зйомки наявний автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається прямолінійно по вул. Героїв Праці зі сторони вул. Шевченка в лівій смузі руху прямо в бік вул. Академіка Павлова та приближається до перехрестя з вул. Академіка Барабашова. В подальшому автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 продовжує маневрувати ліворуч та перетинає перехрестя в бік вул. Валентинівської, а автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 продовжує рух та перетинає перехрестя в бік вул. Академіка Павлова. У момент часу «2020-08-31 09:56:10» відбувається зіткнення передньої лівої фронтальної частини автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 з передньою правою боковою частиною автомобіля автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого вказані автомобілі зупиняються у кінцевих положеннях. (т. 2 а.с. 37-44).;

-висновком комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та технічного дослідження матеріалів та засобів відео-звукозапису № 7/1366/1367/11/1/213 КПСЕ-20 від 23.09.2020, відповідно до якого: У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «Nissan» ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan» ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху. Відповідно до відеозапису, швидкість руху автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП складала близько 96 км/год. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.6 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню події даної ДТП шляхом виконання вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху. Відповідно до відеозапису, швидкість руху автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 до ДТП складала близько 25 км/год. (т. 2 а.с. 88-100);

- висновком експерта № 28184/16281-16283 від 17.04.2023 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, (яка була проведена за клопотанням сторони захисту), встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ Lanos ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Nissan Qashqai» ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. (т. 2 а.с. 203-215).

При цьому, судом вірно критично оцінені показання свідків ОСОБА_10 (брата обвинуваченого) та ОСОБА_13 в частині швидкості руху автомобіля «Nissan Qashqai», оскільки згідно висновку експерта № 7/1366/1367/11/1/213 КПСЕ-20 від 23.09.2020, швидкість руху автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП складала близько 96 км/год. Крім того, ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 ), який є братом обвинуваченого, в ході досудового розслідування взагалі відмовився від проведення слідчого експерименту (т.2 а.с. 36). Щодо показів свідка захисту ОСОБА_13 , який пояснив суду, що був свідком ДТП, повідомивши, що на момент настання події ДТП, рухався в бік Журавльовського водосховища з боку вул. Академіка Барабашово, тобто в зустрічному напрямку до руху автомобіля Ніссан, але при цьому бачив, що в напрямку руху автомобіля Ніссан в момент настання ДТП був зелений сигнал світлофора з позначкою «5», а сигнал світлофору з боку руху автомобіля ДЕУ ЛАНОС він не бачив, а рух транспортних засобів по АДРЕСА_2 є одностороннім, та обґрунтовано суд вважав, що покази в цій частині свідка позбавлені логічного змісту.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у даному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Посилання захисника про те, що вина водія ОСОБА_6 крім висновків експертиз встановлена і постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення №953/18490/20, яка набрала законної сили, що свідчить на його думку, про невинуватість ОСОБА_10 , не можуть бути враховані судом до уваги, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, а водій ОСОБА_6 дійсно також порушив вимоги п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

Однак, відповідно до приписів ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Крім того, наявність порушень ПДР з боку потерпілого не виключає автоматично винуватості ОСОБА_10 в разі її доведеності судовим розглядом.

Доводи захисника про те, що висновок комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та технічного дослідження матеріалів та засобів відео-звукозапису Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 7/1366/1367/11/1/213 КПСЕ-20 від 23.09.2020 є хибним, оскільки ґрунтується на необ`єктивних вихідних даних (не встановлений момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_10 ) є безпідставним, оскільки відповідно до даного висновку експертом ґрунтувались висновки не тільки на листі, але й на інших даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Більш того, лист на який посилається захисник, також ґрунтується на показах обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_10 (брата обвинуваченого), які вказали, що рухаючись на автомобілі «Nissan Qashqai» по вул. Героїв праці бачили автомобіль «ЗАЗ», який рухався в зустрічному напрямку. Отже перешкод для видимості з автомобіля «Nissan Qashqai» не було (видимість автомобіля «ЗАЗ» не була обмежена).

А тому, суспільно небезпечні наслідки настали саме через порушення правил

безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_10 , який рухався в населеному пункті зі швидкістю близько 96 км/год., а повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, а саме, рухатися зі швидкістю, яка б не перевищувала максимально-допустиму швидкість в населеному пункті, тобто рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., а з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху повинен був вжити заходів щодо зниження швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу.

При цьому, судом першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_12 , який повністю підтвердив висновок експертів від 23.09.2020 № 7/1366/1367/112/1/213 КПСЕ-20, та вважав його правильним.

Більш того, зазначені обставини, підтверджуються висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса» № 28184/16281-16283 від 17.04.2023 за результатами проведення, за клопотанням захисника обвинуваченого, судової автотехнічної експертизи. (т. 2 а.с. 211 зворот а.с. 212).

Поряд з цим, стороною захисту не надані докази про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_10 (порушеннями ПДР) та дорожньо-транспортною подією, що відбулася і її наслідками у виді тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 . Не надано таких даних стороною захисту й апеляційному суду.

Разом з тим, експертизи у даному кримінальному провадженні проведені у встановленому порядку та їх висновки відповідають Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-XII та Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року.

А тому доводи захисника в апеляційній скарзі щодо невідповідності фактичних обставин кримінального провадження висновкам суду у вироку, недоведеності обвинувачення, істотних суперечностей доказів, покладених в основу обвинувального вироку, не є слушними.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено в межах санкції та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Визначений судом першої інстанції розмір грошових стягнень на відшкодування потерпілому моральної шкоди у сумі 30000 грн. є обґрунтованим та відповідає вимогами ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, глибини та тривалості фізичного болю та моральних страждань і переживань, які переніс потерпілий. Вирішуючи це питання, суд також врахував і ступінь певних порушень ПДР з боку останнього. А тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про безпідставність такого стягнення з обвинуваченого не є слушними.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про незгоду з оскаржуваним судовим рішенням в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ТДВ СК «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на це при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Однак на думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 до ТДВ СК «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної шкодиу кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 зазначених вище вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпіломуОСОБА_6 заподіяно також й матеріальну шкоду.

З метою відшкодування цієї шкоди потерпілий звернувся з цивільним позовом в межах кримінального провадження. Судом було частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 та постановлено стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_6 з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 152400 грн. 06 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з матеріальної шкоди, пов`язаної як з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 87731, 82 грн., так із послідуючим лікуванням в розмірі 64668, 24 грн.

Так, згідно вимог ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкодив розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Однак, суд на порушення вищезазначених вимог, стягнув з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілого матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 87731, 82 грн., тобто повну вартість авто на момент пошкодження, чим порушив норми матеріального права спеціального закону, що має бути застосований в спірних правовідносинах, а саме ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Аналогічні висновки містяться у постанові ВП ВС від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження 14-25 цс23).

Згідно звіту № 08/01/2115264 ремонт ТЗ «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту (110108,14 грн.) перевищує ринкову вартість (87731,82 грн.).

При цьому, звіт щодо вартості залишків транспортного засобу ТЗ «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Окрім цього, відповідно до п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Автомобіль є рухомим майном, лише власник пошкодженого майна має можливість надати його страховику до огляду.

Однак, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було позбавлене можливості здійснити свої розрахунки/контррозрахунки розміру завданої шкоди/збитків, шляхом звернення до оцінювачів та/або експертів з оцінки майна, оскільки ОСОБА_6 не звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням та заявою про виплату страхового відшкодування, що в свою чергу призвело до ненадання останнім свого пошкодженого автомобіля до огляду уповноваженому представнику Страховика та здійснення останнім розрахунків завданої шкоди.

При цьому, автомобіль було переміщено і надано до огляду фахівцям Чернівецького НДКЦ, однак на огляд 06 жовтня 2022 року не було запрошено представників Товариства.

Для виплати страхового відшкодування необхідним є встановлення всіх елементів такого зобов`язання, а саме: факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, що здійснюється в т.ч. за наслідками виконання особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), водіями транспортних засобів, причетних до ДТП, та іншими зацікавленими особами покладеного на них Законом обов`язку з сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин відповідної ДТП та надання страховику інформації щодо причин та обставин її настання.

Однак, суд першої інстанції не врахував вищезазначені вимоги, не з`ясував наявність пошкодженого автомобіля потерпілого, не встановив його остаточної вартості, не притягнув до цієї процедури представника страхової компанії за договором, що позбавляє суд апеляційної інстанції переглянути правильність відповідних стягнень в цій частині вирішення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вимог цивільного позову, заявленого ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування вартості пошкодженого транспортного засобу.

Отже, доводи представника цивільного відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди,колегія суддів вважає слушними, а тому в цій частині апеляція підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлені підстави для скасування судового рішення передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України.

Вказані порушення є істотними, оскільки вони свідчать про неналежне дотримання судом вимог ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, тобто у вироку суду першої інстанції в частині вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 . При постановленні вироку по справі необхідним є ухвалення його згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, об`єктивне з`ясування всіх обставин, які підтверджені доказами, та в ньому повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його постановлення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про слушність апеляційних доводів цивільного відповідача щодо неповноти судового розгляду, необґрунтованості та невмотивованості вироку в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, що є істотними порушеннями та обумовлюють часткове задоволення його апеляційних вимог, внаслідок чого вирок в цій частині підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді кримінального провадження, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення верховенства права, законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.1 ст.372, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини вироку про застосування та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2, 15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ТДВ СК «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної шкодиналежить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

При новому розгляді цивільного позову потерпілого також слід додатково перевірити доводи цивільного відповідача щодо належності наданих доказів в частині позовних вимог про стягнення витрат на лікування, як невід`ємної частини позову, вирішити його відповідно до вимог цивільного законодавства, в тому числі й у сфері страхування (ст.22,23,24 (п.24.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ТДВ СК «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної шкоди- задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ТДВ СК «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної шкоди скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3