УХВАЛА

Іменем України

справа № 542/1070/21

провадження № 1-кп/542/23/24

17 квітня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2020 за № 0000208 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 15, частиною 5 статті 185, частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 27, частиною 3 статті 15, частиною 5 статті 185, частиною 2 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 27, частиною 3 статті 15, частиною 5 статті 185, частиною 2 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про витребування від ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області належним чином завірених копій матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 24.11.2020 за № 0001404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_10 для безпосереднього дослідження в судовому засіданні з метою вирішення питання чи мають вони відношення до епізоду замаху на вчинення крадіжки, який інкримінується обвинуваченим. В обґрунтування клопотання зазначив, що в ході розгляду кримінального провадження на підставі наданих прокурором документів та показів допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_10 стороні захисту стали відомі відомості, які послугували необхідністю витребування даного кримінального провадження. Вказав, що під час судового розгляду є необхідним дослідження їх судом безпосередньо з метою встановлення підтвердження чи спростування тверджень свідка ОСОБА_10 щодо звернення ним із заявою до поліції в м. Кременчуці та повідомленні про факт спроби вчинення крадіжки, а також встановлення наявності інших письмових доказів того, що правоохоронними органами проводились слідчі дії за заявою даного свідка та вказані матеріали дійсно можуть підтвердити, що факт, який наразі досліджується Новосанжарським районним судом Полтавської області за фактом замаху на крадіжку за заявою ОСОБА_10 та факт, який розслідується слідчим в кримінальному провадженні № 0001404 від 24.11.2020 є однією і тією ж подією.

Обвинувачені та інші захисники підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти витребування копій матеріалів вказаного кримінального провадження з метою його огляду, оскільки відсутні правові підстави для такого огляду. Також зазначив, що вказане кримінальне провадження не об`єднувалося з матеріалами кримінального провадження, яке зараз розглядається Новосанжарським районним судом Полтавської області та не стосується його. Вказав, що на доказах, які були здобуті в межах іншого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 24.11.2020 за № 0001404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_10 не було пред`явлено обвинувачення у кримінальному провадженні, яке розглядається Новосанжарським районним судом Полтавської області. Зазначив, що наслідки огляду іншого кримінального провадження ніяким чином не спростують та не підтвердять пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2020 за № 0000208, а також, що це виходить за межі вказаного кримінального провадження. Також прокурор вказав на недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання про витребування матеріалів досудового розслідування не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Доказами в кримінальному провадженні відповідно до ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що захист не навів належного обґрунтування щодо можливості використання як доказів відомостей, що містяться у витребуваних копіях матеріалів досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні, зокрема, не вказав яким чином вони спростовують обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність обвинувачених, зокрема, через призму положень ст. 91 та 284 КПК України.

З наданої до суду відповіді ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області вбачається, що у кримінальному провадженні, копії якого просить витребувати захисник про підозру нікому не повідомлено, триває досудове розслідування.

Так, спеціальний порядок доступу до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, тобто матеріалів досудового розслідування, врегульований статтями 221 та 290 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Згідно зі ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Положеннями статті 222 КПК України про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

З аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку, що ними врегульовано порядок доступу до матеріалів досудового розслідування виключно учасників певного кримінального провадження. Інші ж особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 222 КПК України, а саме: з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Таким чином, на стадії досудового розслідування саме прокурор або слідчий є тією особою, яка визначає обсяг відомостей, що становлять таємницю досудового розслідування, і приймає рішення про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей, у тому числі на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

При цьому в ч. 1 ст. 36 та в ч. 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що вирішення питання щодо надання слідчим або прокурором відомостей досудового розслідування або відмова у наданні таких відомостей належить до їхніх дискреційних повноважень та саме вони визначають, які саме відомості та на якій саме стадії досудового розслідування підлягають розголошенню.

Встановлення такого запобіжника щодо доступу до матеріалів досудового розслідування здійснено з метою усунення небезпеки заподіяння шкоди як інтересам розслідування, так й інтересам учасників кримінального провадження. Адже, передчасне розголошення інформації про докази, їх зміст та сукупність, з одного боку створює ризик знищення або зміни других похідних доказів, які не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, з іншого боку порушує принцип презумпції невинуватості та поваги до гідності особи.

Такий підхід суду відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ. Так, у рішенні від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland) (Заява № 56925/08) ЄСПЛ підтвердив легітимну мету таємниці досудового розслідування та можливість застосування обмежувальних заходів щодо її розголошення. Суд наголосив, що надання особливого захисту таємниці кримінального слідства є правомірним з огляду на важливість питань, яких торкається кримінальне провадження, як для відправлення правосуддя, так і для права осіб, які перебувають під слідством, на те, щоб їх вважали невинуватими. Суд пояснив, що таємниця слідства спрямована, з одного боку, на захист інтересів кримінального провадження, бо існують ризики змови й небезпека того, що докази можуть бути підроблені чи знищені, та, з іншого боку, інтересів обвинуваченого, особливо з погляду презумпції невинуватості, а в більш загальному плані - його особистих стосунків та інтересів.

Суд наголошує, що кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язок надання інформації виключно про стан досудового розслідування. Лексичне значення слова «стан» можна визначити як сукупність певних змінюваних в часі ознак об`єкта (процесу) в певний момент часу. Отже, словосполучення «стан досудового розслідування» можна витлумачити як сукупність його ознак на момент звернення заявника з відповідним запитом. Такими ознаками можуть бути факт продовження досудового розслідування чи його зупинення або закриття, стадія досудового розслідування, зокрема, факт (не)повідомлення особам про підозру, відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України тощо.

У всякому разі, зазначений обов`язок не передбачає надання матеріалів досудового розслідування, адже це становитиме порушення гарантій незалежності слідчого та прокурора, передбачених ст. 36, 40 КПК України, та вимог щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, передбачених ст. 222 КПК України.

У зв`язку з викладеним клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про витребування доказів.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 15 год 30 хв 22 квітня 2024 року.