Справа № 185/6688/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000765 від 22.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого «ПХЗ» апаратником, маючого на утриманні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, 21.05.2024 року, приблизно о 21.00 годині (більше точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити), в період запровадженого в України воєнного стану, проходячи повз будинок N АДРЕСА_2 , звернув увагу на автомобіль марки «Nissan VERSA» з державним номером НОМЕР_1 , яким керує ОСОБА_7 , який знаходився біля вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом незаконного проникнення до вказаного автомобілю.

Надалі, ОСОБА_3 в цей же час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за допомогою натиску на ручку яка знаходиться на задніх лівих дверях відкрив машину, тим самим незаконно проник до салону автомобіля марки ««Nissan VERSA» з державним номером НОМЕР_2 . Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне, викрадення чужого майна, ОСОБА_3 скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна та будь-яких інших осіб, тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, таємно, шляхом вільного доступу викрав з автомобілю мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A04 моделі «SM-A045F» на 64 gb, вартістю 2298 грн 89 копійок чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.

Після вказаних дій ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном

зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),поєднане з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану.

Під час досудового розгляду, 25 червня 2024 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000765 від 22.05.2024, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, 64, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_9 згоден з кваліфікацією дій саме за ч.4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище ,вчиненому в умовах воєнного стану, та під час досудового розслідування та у суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник у підготовчому судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього уразі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії тяжких злочинів. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання не встановлено. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1514( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень, 56 копійок.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 червня 2024 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 ,з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000765 від 22.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy» A04 моделі «SM-A045F» на 64 gb,, який передано під зберігальну розписку ОСОБА_8 після набрання вироку законної сили залишити останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1514( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень, 56 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1