ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/855/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/207/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання відмовлено. Застосовано стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покладено на підозрювану ОСОБА_7 процесуальні обов`язки. Строк дії вказаного запобіжного заходу два місяці з моменту постановлення цієї ухвали.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим та доведеним у судовому засіданні ризику, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення, та недоведеність інших ризиків, які передбачених ст.177 КПК. При цьому, доводи слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою слідчий суддя визнав необґрунтованими.

В апеляційній скарзі прокурор Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України - придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту та перевезення з метою збуту психотропних речовин та їх аналогів, обіг яких заборонено - (PVP), яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Прокурор звертає увагу на те, що судом визнано доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється.

Також зазначає, що підставою відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало те, що слідчий суддя визнав не доведеним ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та/або суду та застосував більш м`який запобіжний захід до підозрюваної у вигляді домашнього арешту фактично через наявність міцних соціальних зв`язків, наявність малолітніх дітей, оскільки встановлено можливість запобігти вказаному ризику більш м`яким запобіжним заходом.

Вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу жодним чином не обґрунтував своє рішення щодо відсутності у клопотанні ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також зазначає, що у даному кримінальному провадженні злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 вчинений за пособництва інших осіб, які на даний час встановлюються та інформація про яких міститься у відповідних групах месенджера Телеграм, через який відбувалась комунікація, тому підозрювана може вдатися до переховування від органів досудового розслідування чи суду.

А тому вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги досліджені докази, які могли істотно вплинути на його висновки та вказав про не доведення прокурором обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Натомість надані під час судового розгляду відомості, на думку прокурора, доводять недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і вважають ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.1 ст.307 КК України та наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора колегія суддів приходить до висновку, що вони містять лише твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Так, згідно оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить застосувати більш суворий - у вигляді тримання під вартою, мотивуючи виключно тим, що він вважає застосований слідчим суддею запобіжний захід недостатнім для запобігання наявним ризикам, які передбачені ст.177 КПК України. Однак крім зазначеного твердження прокурор не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував, як наявність одного з передбачених законом ризиків та його вагомість, так і відомості про особу підозрюваної, яка за місцем проживання має міцні соціальні зв`язки і на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують постійного догляду та відвідують садок. Жодних відомостей про те, що підозрювана ухилялась від слідства та суду станом на день розгляду слідчим суддею питання щодо запобіжного заходу в клопотанні слідчого не зазначено і в ході судового розгляду слідчому судді не було надано.

Зі змісту оскарженої ухвали видно, що розглядаючи клопотання слідчого СВ ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178,181,184,193,194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Апеляційна скарга не містить належного обґрунтування і конкретних доводів щодо того в чому полягає неправильність висновку слідчого судді про достатність застосування в даному випадку менш суворого запобіжного заходу ніж просив слідчий. Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора наведених в оскарженій ухвалі висновків не спростовують.

З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 червня 2024 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді