Справа № 308/7949/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000198 від 28.12.2015 р. про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, працюючого на посаді інспектора ГУ ДПС в Закарпатській області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 28.12.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Так, досудовим розслідування встановлено, що 27.12.2015 року близько 04 год. 40 хв. ОСОБА_3

обіймаючи посаду командира роти №4 Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції разом зі своїми підлеглими по службі, інспектором ОСОБА_7 та поліцейським ОСОБА_8 у складі екіпажу службового автомобіля №0151 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням останнього, виїхав до приміщення нічного клубу «VIPER Club», який знаходиться у АДРЕСА_3 , з метою первинного реагування у зв`язку із отриманим ним на планшет із чергової частини ГУНП в Закарпатській області повідомлення про вчинене кримінальне праворорушення щодо відвідувача вказаного розважального закладу ОСОБА_9 , мешканця м. Ужгород.

Цього ж дня, близько 05 год., коли екіпаж патрульної поліції знаходився біля розважального закладу «VIPER Club», до працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір на службовому автомобілі продовжувати виконувати свої службові обов`язки, пов`язані із забезпеченням публічної безпеки і порядку у місті Ужгороді, підійшов ОСОБА_10 , а пізніше, до вищевказаних працівників поліції підійшов ОСОБА_5 , який вийшовши із приміщення нічного клубу «VIPER Club», виявив крадіжку невстановленими особами належного йому мобільного телефону марки «Нокіа 2310». Підійшовши до вищевказаних, незнайомих йому працівників поліції, які знаходилися у форменному одязі, звернувся до них із усною заявою про крадіжку належного йому майна.

Однак, командир роти № НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який відповідно до своїх функціональних обов`язків, організовує та контролює виконання патрулями завдань та координує патрулювання, тобто був старшим за посадою серед інших працівників поліції, в порушення вимог ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», параграфу 2 ч.1 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1377, не прореагував на заяву ОСОБА_5 про кримінальне правопрорушення, не вжив заходів для її прийняття та подальшої реєстрації уповноваженими працівниками чергової частини поліції в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події в Ужгородському відділі поліції ГУНП в Закарпатські області, у зв`язку з чим не було обліковано заяву про вчинене кримінальне правопорушення.

Після цього, командир роти №4 ОСОБА_3 , не вжив жодних заходів до встановлення особи на місці, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, став вимагати від ОСОБА_5 поїхати до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатські області з метою встановлення особи останнього. Однак ОСОБА_5 вважаючи вказану вимогу працівників поліції безпідставною, не став її виконувати.

У ході намагання посадити ОСОБА_5 до службового автомобілю поліції з метою доставки його в Ужгородський відділ поліції, знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у ході чого ОСОБА_3 через відкриті двері автомобіля став затягувати ОСОБА_5 на заднє сидіння автомобіля, де із за меж автомобіля йому допомагав поліцейський ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_3 , приблизно об 05 год. 25 хв. 27.12.2015 року біля приміщення нічного клубу «VIPER Club», який знаходиться у АДРЕСА_3 , умисно різко смикнув ОСОБА_5 за руки, у ході чого останній сильно закричав, що «руки ламаєш», чим ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 біль в області правої руки, що стало наслідком спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №159 від 04.03.2016 року, на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_5 виявлено: права верхня кінцівка фіксована гіпсовою лангетою на кисті до верхньої третини правого плеча (пов`язка типу Дезо).

Згідно даних довідки та опису рентген знімку від 27.12.2016 у нього виявлено: «Відривний уламковий перелом вінцевого відростку ліктьової кістки без значного зміщення уламків». Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вказана справа надійшла до суду з обвинувальним актом.

08.05.2024 року в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 подав письмове клопотання про відмову від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та закриття кримінального провадження згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

В поданому клопотанні зазначив, що він як потерпілий, у кримінальному провадженні за №0000198 від 28.12.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України відмовляється від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та просить закрити дане кримінальне провадження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав подане клопотання про відмову від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Вказав, що відмовляється від підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України та просив закрити кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 просила суд задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України та закрити провадження по даній справі.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи захисника, просив суд закрити провадження по даній справі у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого, думку обвинуваченого щодо заявленого клопотання, доводи прокурора щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України в зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у даному кримінальному провадженні, суд приходить до наступного.

З положення ст. 22 КПК України слідує, що суд повинен створити умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: частиною першою статті 122(умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

В силу п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Судом, встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України є формою приватного обвинувачення, потерпілий ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню відмовився від підтримання обвинувачення.

Врахувавши те, що потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду звернувся до суду із заявою про відмову від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України, наслідки відмови від підтримання обвинувачення йому зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченого немає, дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття провадження відносно нього за ч.1 ст. 122 КК України в зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, суд вважає, що подане потерпілим клопотання підлягає задоволенню та є всі підстави для закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення.

Також, при цьому суд враховує, що жодних обмежень КПК України у випадку відмови потерпілого від підтримання обвинувачення в рамках кримінального провадження у формі приватного обвинувачення не встановлено, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, а відтак клопотання потерпілого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України підлягає закриттю.

Судові витрати у кримінальному проваджені - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази :

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні №0000198 від 28.12.2015 р. відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України задовольнити.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення та закриття кримінального провадження.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали у звязку з перебуванням головуючої судді 10.05.2024 року у нарадчий кімнаті в іншій справі - 13.05.2024 року о 09 год. 00 хв

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1