ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/873/24 Справа № 193/1868/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннябуло відмовлено, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Від засудженого ОСОБА_7 на адресу Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування відносно нього положень ст. 81 КК України та звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що своєю поведінкою він довів своє виправлення. Зауважує, що не має стягнень та має три заохочення, тож заслуговує на звільнення від відбування покарання умовно-достроково. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська 10 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 04.08.2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 16.06.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, призначеним за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2020 року, остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку: 25.05.2020 р.. Кінець строку: 25.08.2024 р..

Засуджений ОСОБА_7 фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання.

Колегія суддів під час вивчення питання щодо виправлення засудженого ОСОБА_7 враховує відомості за весь період застосування ізоляції від суспільства.

Так, згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі він перебуває з 25 травня 2020 року. Під час утримання ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі характеризувався позитивно, вимоги режиму утримання не порушував. Стягнень не мав, має три заохочення. Бере участь у програмі ДВВ «Підготовка до звільнення». Заходи виховного характеру відвідує регулярно. За вироком суду має позов на суму 2509,84 грн., але виконавчі листі до установи не надходили. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 294/5 від 19.01.2023 р. засуджений довів своє виправлення.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні данних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення належною поведінкою за весь період відбування покарання, характеризується посередньо, до праці не залучений, не виявляв бажання до професійно-технічного навчання, через що у колегії суддів не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою систематично доводить своє виправлення.

Виконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього КВК України обов`язків, зокрема дотримання в чистоті спального місця, ввічливе ставлення до інших засуджених, виконання вимог представників установи виконання покарань входять до імперативних обов`язків засудженого та не виділяє його окремих позитивних рис.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, до засудженого ОСОБА_7 раніше 5 разів застосовувався інститут звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та 3 рази застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Після застосування комплексу поліпшених заходів декриміналізації засудженого, останній на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин, за який наразі відбуває покарання.

Посилання апеляційної скарги засудженого відносно наявності 3 заохочень за весь час перебування в установі виконання покарань, на думку колегії суддів, не доводять виправлення засудженого, адже ним не доведено, що він дійсно соціально виправився та здатний перебувати в суспільстві. Поведінка засудженого, яка є пасивною, не вказує на його виправлення та достатність підстав для застосування відносно нього положень ст. 81 КК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2023 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннябуло відмовлено залишити без змін.

Судді: