Суворовський районний суд міста Одеси
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа №1-4/11
Провадження №1/523/7/13
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2013 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника підсудного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальну справу по звинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, росіянина, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 11 години 2 жовтня 2001 року ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по Об`їзній дорозі м. Одеси із сторони вул. Балтська дорога в напрямку вул. Лиманної, в порушення чинних на той час правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п. 10.1, 14.2«в», 12.1, лінією 1.1 горизонтальної розмітки додатку №2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року №1094 (далі ПДР 1993 року), при здійсненні обгону рухаючої його смугою попереду колони автомобілів, пересік суцільну лінію горизонтальної розмітки, що розподіляє транспортні потоки, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «BMW», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

Наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди стало отримання водієм останнього автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень у виді поєднаної закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, закритого перелому таранної кості лівої стопи.

Підсудний ОСОБА_7 в судове засідання не прибув у зв`язку із станом здоров`я, надавши суду медичні документи та заяву про розгляд справи у його відсутність з наступним її закриттям на підставі акту амністії (т.2 а.с.15).

Відповідно до витягу із медичної карти КУ «Міська лікарня №8»№49 від 21 січня 2013 року ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи та має захворювання у виді цукрового діабету 2 типу, діабетичної ангіопатії судин нижніх кінцівок, облітеруючого атеросклерозу судин нижніх кінцівок, стенозу та оклюзії гомілкових артерій ліворуч і праворуч 2-3 ступенів, що не дозволяють йому самостійно рухатись та прибути в судове засідання (т.2 а.с.16).

При наявності зазначених фізичних вад, в силу положень ст.45 КПК України 1960 року, захист ОСОБА_6 здійснює адвокат ОСОБА_5 , який підтримав заяву підсудного.

Враховуючи викладене, а також те, що за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, не може бути призначено покарання у виді позбавлення волі і підсудний просить розглянути справу у його об`єктивну відсутність (ч.2 ст.262 КПК України 1960 року), суд вважав можливим задовольнити в цій частині подану ОСОБА_6 заяву.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що близько 11 години 2 жовтня 2001 року він керував по Об`їзній дорозі зі сторони ж/м «Косовський`в напрямок авторинку «Куяльник`технічно справним автомобілем «BMW»зі швидкістю 60 км/год, у зустрічному йому напрямку рухалася колона машин. Після підйому на міст він побачив, як на його смугу руху на відстані близько 60 метрів виїхав назустріч автомобіль «Mercedes», як потім з`ясувалось, під керуванням ОСОБА_6 , який прискорювався, здійснюючи обгін зустрічної ОСОБА_4 колони транспортних засобів. Потерпілий також показав, що прийнятими ним мірами до зниження швидкості свого транспортного засобу та його уведення праворуч, він не зміг уникнути зіткнення обох автомобілів. Внаслідок ДТП він отримав черепно-мозкову травму та закритий перелом стопи, у зв`язку із чим був госпіталізований до обласної лікарні, де пройшов курс лікування.

З протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди та доданої до нього схеми вбачається, що місце зіткнення вищезазначених транспортних засобів розташовано на смузі руху автомобіля «BMW». Смуги руху розділені суцільною лінією горизонтальної розмітки (т.1 а.с.4-12).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 14 червня 2002 року №05437 версія водія ОСОБА_6 про те, що він зупинив керований ним автомобіль і до моменту входу в контакт з автомобілем «BMW»перебував в нерухомому стані, є технічно неспроможною (т.1 а.с.99). При цьому водій автомобіля «Mercedes», всупереч вимог ПДР 1993 року, що забороняють пересікати лінію 1.1. горизонтальної розмітки Додатку №2, перед початком обгону повинен був переконатися, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та що зміна напрямку руху буде безпечна і не створить перешкоди іншим учасникам руху. Оскільки к моменту зіткнення автомобіль «Mercedes»перебував у русі, то питання про технічну спроможність у водія «BMW»запобігти зіткненню шляхом гальмування не має смислу, оскільки як ні зниження останнім швидкості, ні його зупинка в місці зіткнення не виключають можливості зіткнення транспортних засобів (т.1 а.с.100).

Факт спричинення ОСОБА_4 внаслідок ДТП вищевикладених тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №1678 від 24 квітня 2002 року (т.1 а.с.72-73).

З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що близько 11 години 2 жовтня 2001 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Mercedes», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по Об`їзній дорозі м. Одеси із сторони вул. Балтська дорога в напрямку вул. Лиманної, допустив порушення чинних на той час правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п. 10.1, 14.2«в», 12.1, лінією 1.1 горизонтальної розмітки додатку №2 ПДР 1993 року, що спричинило зіткнення із зустрічним автомобілем «BMW», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та заподіяння останній особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Ці дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як такі, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У зв`язку з поданням підсудним заяви про закриття справи на підставі акту амністії, уточненої адвокатом щодо застосування положень ст.1 пунктів «г» і «ґ`Закону України «Про амністію`від 12 грудня 2008 року, присутнім учасникам процесу роз`яснено підстави та правові наслідки задоволення такої заяви, після чого захисник, при відсутності заперечень прокурора та потерпілого, наполягав на її позитивному вирішенні.

В силу положень ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, у випадку тривалого розгляду справи судом, яку станом на 1 січня 2012 року не було розглянуто по суті, суд вправі застосувати положення пунктів «г`і «ґ» ст.1, ст.ст.6,8,9 Закону України «Про амністію`від 12 грудня 2008 року №660-ІV (далі Закону №660-ІV) та звільнити мотивованою постановою від кримінальної відповідальності чоловіків, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами другої групи, які досягли 60 річного віку та обвинувачені за злочини, вчинені з необережності, що не віднесені до особливо тяжких, з обов`язковою згодою на це останніх.

Як встановлено в судовому засіданні діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості з необережною формою вини.

При цьому ОСОБА_6 станом на 26 грудня 2008 року (день набрання чинності Законом №660-ІV) досяг 68 років (т.1 а.с.116), не мав судимості, безстроково отримав статус інваліда 2 групи, що, зокрема, підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №072297 від 12 травня 2003 року (т.1 а.с.206).

Враховуючи викладене, суд вважає можливим, у відповідності з ст.86 КК України, пунктів «г`і «ґ`ст.1, ст.ст.6,8,9 Закону №660-ІV, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу стосовно підсудного закрити.

При цьому, питання про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в даному провадженні суд не вирішує, оскільки, в силу положень ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В даній кримінальній справі заступником прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня`до підсудного було заявлено цивільний позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 720 грн.

Оскільки ч.1 ст.328 КПК України 1960 року передбачена можливість вирішення цивільного позову лише при постановленні обвинувального вироку, а в даному випадку кримінальна справа підлягає закриттю мотивованою постановою, то, враховуючи роз`яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», зазначений цивільний позов в даному судовому провадженні розгляду не підлягає.

Суд також не вирішує питання і про стягнення з підсудного судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, оскільки, в силу положень ст.93 КПК України 1960 року, вони можуть бути покладені виключно на засуджених, яким ОСОБА_6 судом не визнаний.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.58 Конституції України, ст.ст.5, 86 КК України, пунктами «г`і «ґ» ст.1, ст.ст.6,8,9 Закону України «Про амністію`від 12 грудня 2008 року №660-ІV, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву підсудного задовольнити.

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ч.1 ст.58 Конституції України, ст.ст.5, 86 КК України, пунктів «г`і «ґ» ст.1, ст.ст.6,8,9 Закону України «Про амністію`від 12 грудня 2008 року №660-ІV звільнити від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії, а кримінальну справу - закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді підписки про невиїзд - скасувати.

Цивільний позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня`до ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 від злочину на суму 720 грн. залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу про належне йому право на подання і розв`язання позовних вимог в порядку цивільного судочинства.

Постанову може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її винесення.

Головуючий

ОСОБА_1