ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/86/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушомир, Коростенського району, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді водія - експедитора ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, так як з моменту вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 191 КК України, яке йому інкримінується пройшло більше 5 років, а тому закінчилися строки, передбачені ст. 49 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 та прокурор не заперечували щодо заявленого клопотання.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 виконуючи обов`язки водія-експедитора відділу адресного обслуговування операційного відділення ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», будучи матеріально відповідальною особою, зловживаючи своїми повноваженнями, умисно, з корисливих мотивів, обернув на свою користь грошові кошти, отримані від доставки поштових відправлень при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 22.03.2016 о 09 год. 55 хв. за адресою: АДРЕСА_3 в складському приміщенні ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» отримав матеріальні цінності - поштові відправлення за накладною видачі відправлень № КП 0003692 від 22.03.2016 та № КП 0003706 від 22.03.2016, з метою їх адресної доставки та отримання оплати за них. ОСОБА_4 за накладною № КП 0003692 від 22.03.2016 та накладною № КП 0003706 від 22.03.2016, доставив поштові відправлення за наступними номерами:

№ CV700862747CZ за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши за доставку грошові кошти у розмірі 372 гривні.

№ 688-8212843-1 за адресою: АДРЕСА_5 , отримавши за доставку грошові кошти у розмірі 283 гривні.

№ 15 за адресою: місто Київ, просп. Бажана, станція метро «Осокорки», отримавши за доставку грошові кошти у розмірі 8398,89 гривні.

№ CV700862968CZ за адресою: АДРЕСА_6 , отримавши за доставку грошові кошти у розмірі 1636 гривні.

У подальшому в порушення вимог п 3.25 посадової інструкції - під час доставки відправлень з післяоплатою - забезпечити надходження відповідних готівкових коштів в касу підприємства не пізніше наступного робочого дня з дня вручення відправлення, ОСОБА_4 отримані грошові кошти за доставлені вказані вище поштові відправлення до каси підприємства не здав та розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 наніс матеріальну шкоду ТОВ «Торговий Дім Міст Експрес» у розмірі 10 689 гривень 89 копійок.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфікуються як привласнення чужого майна, яке було ввірено йому та перебувало в його віданні, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.

Вивчивши клопотання обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01 липня 2020 року змінено санкцію ч. 1 ст. 191 КК України (зміни внесені, згідно з законом від 22.11.2018 року).

Згідно із ч. 1 ст. 191 КК України ( у редакції від 22.11.2018 року) привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі або перебувало в її віддані карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ст.12 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини (у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років);

Як вбачаєтеся з обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України було вчинене в березні 2016 року і з того часу пройшло більше п`яти років. Таким чином, станом на травень 2024 року закінчилися строки, передбачені ст. 49 КК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, з наведених вище мотивів та підстав.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відстуні.

Керуючись ст.ст. 284 - 286, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0011053 від 29.09.2016 року відносно ОСОБА_4 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: