Справа № 296/3159/24
Ухвала

Іменем України

08 квітня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000318 від 05.04.2024, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_7 зазначає, що СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000318 від 05.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 квітня 2024 року близько 15 год 10 хв водій ОСОБА_5 в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ C 200 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , та рухався ним по правій смузі проїзної частини вул.Покровської зі сторони проспекту Незалежності в напрямку вул.Богдана Хмельницького, м.Житомир, перевозячи пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Наближаючись до перехрестя вул.Покровської з вул.Гранітною м.Житомира, водій ОСОБА_5 в силу свого алкогольного сп`яніння проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «МАЗ 5337», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , якого об`єктивно спроможний був виявити, та який рухався попереду в попутному напрямку у правій смузі, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч. При цьому, передньою правою частиною свого автомобіля скоїв зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля «МАЗ 5337», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та всупереч вимог п.11.4 цих же Правил безпричинно виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де, продовжуючи рух по зустрічній смузі і, не реагуючи на створену ним аварійну обстановку, передньою частиною керованого транспортного засобу скоїв зіткнення з передньою частиною мопеда «Suzuki» без реєстраційного номерного знаку під керуванням неповнолітнього ОСОБА_12 , який, перевозячи пасажирку неповнолітню ОСОБА_13 , рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів з моменту виникнення небезпеки для його руху.

Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди спричинено смерть неповнолітнього водія мопеда «Suzuki» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та тілесні ушкодження пасажирці цього ж мопеда неповнолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05 квітня 2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України:

- кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким та містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу, у зв`язку з чим, у випадку доведення винуватості ОСОБА_5 останньому загрожує реальне покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, кримінальне правопорушення ним вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про нехтування ним загальноприйнятих норм поведінки у суспільстві та норм законодавства. Також необхідно врахувати, що в результаті ДТП загинула одна особи, у зв`язку з чим у потерпілих (родичів загиблого, які набули процесуального статусу потерпілого) виникає право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Усвідомлюючи вказані обставини та не бажаючи настання негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може вчиняти спроби переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, може вчиняти спроби протиправного впливу до свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження. (свідок ОСОБА_10 , перебував в салоні автомобіля на момент ДТП та являється товаришем ОСОБА_5 ) (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, спілкуватися зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні з метою схилити та орієнтувати на неявку до слідчого та суду, тощо (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 (який входить в групу слідчих у кримінальному провадженні №0000318 від 05.04.2024) подане клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор наголосила на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та просила не обирати заставу.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з підстав, викладених в письмових запереченнях, або ж у разі застосування тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави. Вказала, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України прокурором та слідчим не доведена: ОСОБА_5 щиро кається у вчиненому, сприяє досудовому розслідуванню; ОСОБА_5 має намір добровільно відшкодувати потерпілим завдану моральну шкоду. Також просила врахувати особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, та має цивільну дружину, яка перебуває у стані вагітності.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Додатково вказав, що щиро кається у вчиненому та не має наміру переховуватись. На запитання слідчого судді зазначив, що під час ДТП він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, та керував транспортним засобом, не маючи відповідного права на керування, оскільки пожиттєво позбавлений такого права.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 05 квітня 2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05 квітня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного від 05 квітня 2024 року; висновком КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 05 квітня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння; протоколами допиту свідків від 05 квітня 2024 року; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 05 квітня 2024 року.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Зокрема, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також в контексті наведеного ризику слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Слідчий суддя також не виключає ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків у кримінальному провадженні №0000318 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, враховуючи той факт, що зі свідком ОСОБА_10 добре знайомий.

Разом з тим, ризик перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином, органом досудового розслідування достатньо не доведений.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який є раніше судимим, під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, керував траспортним засобом, будучи позбавленим такого права, що свідчить про безвідповідальність особи та невиконання рішення суду, яке є обов`язковим, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 години 30 хвилин 03 червня 2024 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи приписи п.2 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілого.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочину у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 години 30 хвилин 03 червня 2024 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , а саме з 16 години 30 хвилин 05 квітня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1