Березівський районний суд Одеської області
13.03.2024
Справа № 494/323/24
Провадження № 1-кс/494/139/24
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 своє клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 27.02.2024 року було накладено арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «SCANIA» моделі «R420» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з спеціалізованим напівпричепом марки «BODEX» моделі «KIS 33» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », які вилучено 20 лютого 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди - ділянки автодороги що по вул. Івана Франка, с. Вікторівка, Березівського району, Одеської області.
ОСОБА_2 вважає, що в Березівському ВП не має спеціального майданчика для зберігання вилучених транспортних засобів, на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, до автомобіля як речового доказу мають вільний доступ сторонні особи, що в таких умовах унеможливлює подальше зберігання автомобіля, що ставить під загрозу збереження речового доказу та майна в цілому, доцільно було б передати вилучений автомобіль під відповідальне зберігання користувачеві автомобіля, тобто йому, ОСОБА_2 .
Вищевказаний автомобіль (тягач) та напівпричеп визнано речовим доказом. Разом з тим він не містить на собі слідів кримінального правопорушення. Сліди можуть бути наявні лише на напівпричепі, але вони були зафіксовані слідчим Березівського ВП ГУНП в Одеській області у спосіб встановлений вимогами чинного КПК України, тому передача транспортних засобів власнику не спричинить знищення слідів кримінального правопорушення.
Окрім того, вилучені у ОСОБА_2 автомобіль (вантажний тягач) та напівпричеп є дорого вартісним та є для нього засобом для існування, оскільки він надає послуги з перевозу сільськогосподарської продукції. В напівпричепі й досі залишається сільськогосподарська продукція - зерно пшениці в кількості 26 тон, яке також може зіпсуватися в період поки буде тривати досудове та судове слідство.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить змінити місце зберігання спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «SCANIA» моделі «R420» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з спеціалізованим напівпричепом марки «ВODEX» моделі «КIS 33» реєстраційний номер « НОМЕР_3 », які вилучено у ОСОБА_2 20 лютого 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди - ділянки автодороги, що по вулиці Івана Франка села Вікторівка Березівського району Одеської області та передати йому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання з правом користування ними, поклавши на нього обов`язок забезпечити зберігання вказаних транспортних засобів за адресою: вулиця Івана Франка, 10, селище Веселинове, Вознесенського району Миколаївської області - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.
Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Зі змісту зазначеного вище вбачається, що питання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання не відноситься до компетенції слідчого судді. Слідчим суддею вирішуються питання лише у випадках, передбачених п.п. 2,3 та 4 ч. 6 ст. 100 КПК України.
Окрім того, КПК України не передбачено звернення власника майна із клопотанням про зміну місця зберігання майна та передачу його на відповідальне зберігання власнику.
Водночас, зміна місця знаходження арештованого майна чи передача його на відповідальне зберігання третім особам, власнику або володільцю, буде порушенням процесуального порядку накладення та скасування арешту на майно, оскільки тим самим будуть порушені заборони користування чи володіння.
Особа, яка подала клопотання, не позбавлена права звернутися з клопотанням про зміну місця зберігання речових доказів у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, до слідчого, прокурора.
Таким чином, вимога, яка заявлена в клопотанні, не віднесена до компетенції слідчого судді.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_1