Житомирський апеляційний суд
ОСОБА_1 провадження №11-сс/4805/310/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги командира ВЧ НОМЕР_1 на бездіяльність Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повідомлення від 15 липня 2023 року №693/3500,

встановила:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшла скарга командира ВЧ НОМЕР_1 на бездіяльність Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР стосовно солдата ОСОБА_7 .

В обґрунтування скарги вказано, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат призваний по мобілізації ОСОБА_7 самовільно, усупереч вимогам Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту о 21.00 год. 17.06.2023 р. залишив місце несення військової служби і був відсутній на службі до 11.00 год 22.06.2023 р. чим самим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час проведення службового розслідування детально не з`ясовано з яких саме причин ОСОБА_7 самовільно залишив місце дислокації підрозділу. Пояснення у ОСОБА_7 відібрано поверхнево (хоча згідно пояснення останній вибув у м. Житомир для доукомплектації речей), тому умисел військовослужбовця на ухилення від проходження військової служби не встановлений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги командира ВЧ НОМЕР_1 .

Вказує, що ОСОБА_7 самостійно на власний розсуд залишив військову частину, порушувати Конституцію України з виконання обов`язку щодо захисту Держави, порушувати присягу дану на вірність Українському народові, а тому вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Стверджує, що самовільне залишення військової частини залишається безкарними на всіх стадіях, як досудового слідства так і судового розгляду, що зумовлює повторність вчинення таких вчинків в наслідок відсутності покарання за їх вчинення.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

ОСОБА_6 та прокурор до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд провадження, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін.

Перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2023 року командир ВЧ НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_8 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницькому з повідомленням № 693/3500 від 15.07.2023 р. про вчинення кримінального правопорушення.

В повідомленні зазначив, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат призваний по мобілізації ОСОБА_7 самовільно, усупереч вимогам Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту о 21.00 год. 17.06.2023 р. залишив місце несення військової служби і був відсутній на службі до 11.00 год 22.06.2023 р. чим самим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

22.09.2023 року ВЧ НОМЕР_1 отримала відповідь Територіатьного управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницькому, в якій вказано, що під час проведення службового розслідування не з`ясовано з яких саме причин ОСОБА_7 самовільно залишив місце дислокації підрозділу, пояснення у нього відібрані поверхнево, умисел військовослужбовця на ухилення від проходження військової служби не встановлений, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

19.10.2023 року командир ВЧ НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за повідомленням ВЧ НОМЕР_1 від 15.07.2023 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 слідчий суддя, на думку колегії суддів вірно встановив та зазначив, що у вказаному зверненні відсутні об`єктивні дані, які б давали можливість розцінювати це як заяву ( повідомлення) про злочин.

Колегія суддів враховує, що в повідомленні, лише констатується відсутність військовослужбовця в місці несення служби з 21 год. 17.06.2023 р. (с. Перлявка Житомирський район) до 11 год. 22.06.2023 р., коли він з`явився для несення служби у інший віддалений регіон Чернівецьку область.

В доданих матеріалах службового розслідування не відображено наявність чи відсутність можливих поважних причин залишення місця служби понад три доби, не перевірено, чи мало місце дійсно самовільне залишення місця служби, без дозволу командира, оскільки надання такого дозволу особою, яка не мала такого права не свідчить про самовільне залишення місця служби, а військовослужбовець пояснював, що хотів доукомплектуватися і побачитися з матір`ю, відсутність таких даних ускладнює визначення чи вчиненні такі дії з прямим умислом та чи не повинні вони розглядатися як дисциплінарний проступок.

На думку колегії суддів, Територіатьним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницькому обґрунтовано повернуто матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_7 для доопрацювання у військову частину НОМЕР_1 , оскільки внесення відомостей до ЄРДР не повинно бути самоціллю, а усунення військовослужбовця від несення служби на період розслідування, який хоча і на незначний час залишив військову частину, без з`ясування усіх обставин його дій, однак в подальшому приступив до виконання службових обов`язків лише негативно вплине на боєздатність підрозділу.

Прийняте слідчим суддею рішення не перешкоджає повторному зверненню до правоохоронного органу з заявою про злочин, в якій слід зазначити конкретні об`єктивні дані, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину)

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи апелянта, за яких він вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги командира ВЧ НОМЕР_1 на бездіяльність Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повідомлення від 15 липня 2023 року №693/3500- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: