25.06.2024
Справа №642/5798/23
Провадження №1-кс/642/1968/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, тимчасового непрацюючий, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обгрунтування якого зазначено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у травні 2023 року, перебуваючи у м. Харкові, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлений, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, не маючи офіційного джерела прибутку погодився на пропозицію свого раніше знайомого ОСОБА_7 , на той час діючого співробітника поліції, увійти до складу створюваної останнім організованої групи та вчиняти тяжкі корупційні кримінальні правопорушення у складі організованої групи, а саме одержання неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

В свою чергу, ОСОБА_7 обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, а з 03.05.2023 по 03.08.2023 будучи т.в.о. дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, приміток до ст. ст. 364, 368 КК України, будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження та зловживаючи ними, будучи діючим працівником органів Національної поліції України (далі - НПУ), обізнаним про встановлений законодавством України порядок реагування працівниками НПУ в разі виявлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, а також про наслідки застосування санкцій адміністративно- та кримінально-правового характеру за вчинення відповідних правопорушень, на початку травня 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме скоєнням тяжких корупційних злочинів - одержання неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

До здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 вирішив залучити раніше своїх знайомих та довірених осіб, а саме: діючого працівника НПУ старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , а також цивільних осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з якими був раніше знайомий та підтримував дружні стосунки.

Так, у травні 2023 року, точна дата, час та місце під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_7 розповівши свій вищевказаний злочинний план своєму знайомому по службі ОСОБА_8 , а також цивільним особам ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та запропонував їм увійти до складу створюваної ним організованої групи, на що останні надали свою згоду та погодилися вчиняти тяжкі корупційні кримінальні правопорушення у складі організованої групи.

Таким чином, ОСОБА_7 створив та очолив організовану групу з чотирьох осіб, до складу якої увійшов останній, у якості організатора та її керівника, співробітник ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , та цивільні особи ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які попередньо зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення тяжких корупційних злочинів, об`єднаних єдиним планом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого усім учасникам організованої групи.

Упродовж травня 2023 року до 04.10.2023, учасники організованої групи систематично вимагали та одержали неправомірну вигоду від осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за непритягнення останніх до кримінальної відповідальності осіб а саме:

-27.07.2023 ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перебуваючи у лісосмузі на перетині АДРЕСА_2 , вимагали та одержали від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 10000 гривень у якості неправомірної вигоди за нереєстрацію відповідно до діючого законодавства факту придбання та зберігання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 психотропної речовини, чим ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України - пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, вчиненого організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди;

-27.07.2023 ОСОБА_5 , діючи повторно, у складі організованої групи за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вимагали та одержали від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 20000 гривень, у якості неправомірної вигоди за нереєстрацію відповідно до діючого законодавства факту незаконного придбання та зберігання ОСОБА_12 наркотичного засобу, чим ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України - у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене повторно, організованою групою, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.;

-04.08.2023 ОСОБА_5 , діючи повторно, у складі організованої групи за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, перебуваючи у лісосмузі на перетині АДРЕСА_2 , вимагали та одержали від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 12000 гривень, у якості неправомірної вигоди за нереєстрацію у встановленому законодавством порядку інформації про вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та, як наслідок, не ініціювання внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до ЄРДР та не притягнення останніх до кримінальної відповідальності, чим ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України - пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене повторно, організованою групою, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

18.06.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, а саме за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК Україні.

18.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та вчинення вказаних дій повторно.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.03.2024;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі ОСОБА_13 від 13.03.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі ОСОБА_15 від 31.01.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.02.2024;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками за участі ОСОБА_12 від 23.02.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Злочини у яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме злочини передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжкими.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків орган досудового розслідування обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Розуміючи можливість призначеного йому покарання ОСОБА_5 може вчиняти дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування чи суду. Вказані обставини, в сукупності з його негативним способом життя, що виразився у вчиненні злочину в умовах воєнного стану введеного на території України та в злочинній співучасті з працівниками Національної поліції України, підтверджує можливість ОСОБА_5 вчиняти дії, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у пособництві працівникам Національної поліції України у вчиненні корупційних злочинів з використанням наданого службового становища, тобто які останні вчинили будучи співробітниками правоохоронного органу, основне завдання якого запобігати правопорушенням. При цьому ОСОБА_5 був достовірно обізнаий, що працівники НПУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушують присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності, їх поведінка порочить звання поліцейського, а пособництво ОСОБА_9 останнім у вчиненні корупційних злочинів із використанням службового становища, свідчить про нехтування останньою загально прийнятими принципами моралі та людяності. Тож вказані обставини в сукупності дають підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші злочини.

Також ОСОБА_5 тривалий час вчинював злочини в складі організованої групи, у співучасті з працівниками правоохоронного органу НПУ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які під час підготовки складу організованої групи до вчинення злочинів, проводили інструктажі про методи та способи ведення досудового розслідування, проведення оперативно-розшукових заходів, негласних слідчих(розшукових) дій, а отже, розуміючи подальший процес досудового розслідування, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а також шляхом обману та корупційних зв`язків серед правоохоронних органів створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину.

Крім, того ОСОБА_5 вчинив злочини у час, коли на території України указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, а держава Україна перебуває у стані війни з російською Федерацією, що в свою чергу свідчить про явну неповагу ОСОБА_5 до суспільних інтересів та цінностей, нехтуванням законодавством України, в складний для суспільства час.

Відтак у слідства є достатні дані вважати, що наявні ризики, передбачені

п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вищевказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_5 , що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 тримання під вартою та визначити розмір застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Підозрюваний проти клопотання слідчого заперечував.

Захисник підозрюваного проти клопотання слідчого заперечував, вказуючи не недоведеність і необгрунтованість слідчим та прокурором ризиків. Також вказав не необгрунтованість слідчим вимоги про визначення розміру застави, який перевищує межі, встановлені КПК України для тяжких злочинів. Тому просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю, а у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про застосування тримання під вартою, просив визначити заставу у розмірі 33 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

18.06.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, а саме за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

18.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, обгрунтованою і достатньою для застосування до нього запобіжного заходу.

Інкриміновані ОСОБА_5 злочини за ч.3 ст. 368 КК України, згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Санкцією ч.3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює. За віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто враховувати дані, що характеризують особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_5 згідно ч.5 ст.12 КК України підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, кількість епізодів протиправної діяльності, їх повторність протягом тривалого часу, і у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам.

В той час, стороною захисту ризики не спростовані.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід, враховуючи суть пред`явленої підозри, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання пiдозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Варто зауважити, що обов`язок на визначення застави (при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та її розмір покладається саме на слідчого суддю, враховуючи, що слідчий звертається до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не у вигляді застави.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до аб.2 ч.5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкiсть кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , суть пред`явленої підозри, кількість епізодів та тривалість протиправної діяльності, роль підозрюваного ОСОБА_5 в організованій групі, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави, яка перевищує межі, встановлені КПК України для тяжких злочинів, та вважає, що достатня застава у даному випадку для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 400 грн.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В разі внесення застави, необхiдно підозрюваного з-під варти звільнити та покласти на нього ряд обов`язків згідно ч.5 ст. 194 КПК України.

У разі порушення підозрюваним обов`язків, покладених на нього у разі внесення застави, прокурор має право звернутись з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 16.08.2024 включно.

Визначити суму застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, понятими, експертами у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18.06.2024.

Строк дії ухвали - до 16.08.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 25.06.2024.

Слідчий суддя