ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1108/24 Справа № 237/4526/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Курахове Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Соснівка Покровського району Донецької області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 квітня 2024 року з визначенням кожному з них застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454200 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи обвинувачених, а також стадію розгляду провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти. При цьому, суд дійшов висновку, що застава у 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або визначити меншу заставу.

Свої вимоги обвинувачена обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків. ОСОБА_7 зазначає, що раніше не судима, має літніх батьків, які потребують її допомоги, та дитину, а будь-які грошові збереження в неї відсутні. На переконання обвинуваченої, наведені обставини суд не врахував та не навів у рішенні жодних доводів стосовно неможливості застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, суд визначив завідомо непомірну для неї заставу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або визначити меншу заставу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. ОСОБА_6 зазначає, що раніше не судимий, має двох неповнолітніх дійте, а будь-які грошові збереження в нього відсутні. На переконання обвинуваченого, наведені обставини суд не врахував та не навів у рішенні жодних доводів стосовно неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, суд визначив заставу, яка для нього є занадто великою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених, які апеляційні скарги підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 06 лютого 2024 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи обвинувачених, які міцних соціальних зв`язків не мають, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Доводи обвинувачених про недоведеність встановлених судом ризиків суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обставини провадження, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, та особи обвинувачених безпосередньо вказує на їх існування.

Твердження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про наявність в них утриманців не заслуговують на увагу, оскільки не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки останніх, оскільки ці обставини не перешкодили обвинуваченим розпочати злочинну дільність. Більш того, доказів наявності у обвинувачених офіційних джерел доходів суду, завдяки яким останні здатні надати матеріальну допомогу утриманцям, суду надано не було.

Щодо доводів обвинувачених про те, що суд визначив їм завідомо непомірний розмір застави, то вони також є необґрунтованими.

На переконання колегії суддів, з огляду на обставини провадження, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також особи останніх, визначений судом розмір застави у 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та вимогам ст. 182 КПК України не суперечить.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

При цьому, колегія суддів хоча і погоджується з необхідністю подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , проте звертає увагу суду першої інстанції на тривалий строк ув`язнення останніх.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4