УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі за засобом відеофіксації клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ківерці, Луцького району, Волинської область, українки, громадянки України, яка має середню освіту, раніше не судимої, не заміжньої, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого чч. 2, 3 ст. 149 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

15.04.2024 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч. 2, 3 ст. 149 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , у невстановлений день, час та місці, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, маючи умисел на торгівлю людьми, а також вербування та переміщення осіб жіночої статі з використанням обману, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Республіки Італія, вступила у попередню змову з невстановленою особою та відповідно до умов попередньої змови та розподілених ролей у скоєнні злочину, ОСОБА_6 , повинна на території України підшуковувати осіб жіночої статі, які будучи обманутими, можуть дати згоду на працевлаштування за кордоном. Після цього ОСОБА_6 під час спілкування з ними, шляхом обману, не повідомляючи про дійсний вид і умови роботи, а саме, надання сексуальних послуг, повинна досягти згоди про їх переміщення через державний кордон України до Республіки Італії, тобто завербувати осіб жіночої статі та перемістити через Державний кордон України.

Вгрудні 2023 року, більш точні дата та час не встановлені, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою чоловічої статі, перебуваючи в невстановленому місці, маючи умисел на здійснення вербування осіб з метою подальшого їх переміщення за межі України для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, з корисливих мотивів, під приводом привезти на відпочинок неповнолітню особу на територію Республіки Італія, та яку не ставила до відома про свій злочинний умисел, спрямований на вербування людей з метою подальшої сексуальної експлуатації, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, протягом листопада та грудня 2023 року, ОСОБА_6 переслідуючи мету наживи, здійснила вербування неповнолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у подальшому вчинила кримінальне правопорушення проти волі, честі та гідності особи при наступних обставинах.

Протягом листопада-грудня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, з метою реалізації злочинного умислу та розробленого злочинного плану, відповідно до відведеної їй злочинної ролі ОСОБА_6 у невстановлений час, місці та обставинах, через мережу «Instagram» здійснювала листування з неповнолітньою ОСОБА_8 , схиляючи її приїхати до Республіки Італія на відпочинок, при цьому не повідомляючи про дійсну мету поїздки. Надалі ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел та розроблений план, направлений на вербування осіб для подальшої сексуальної експлуатації за межами Державного кордону України, за допомогою інтернет «Messenger» мобільного телефону, отримала від неповнолітньої ОСОБА_8 відомості про її паспортні дані для придбання квитків з Республіки Польща та Республіку Італію.

27 грудня 2024, неповнолітня ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_6 , через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Устилуг-Зосін», що по АДРЕСА_3 , виїхала до Республіки Польщі і в подальшому здійснила переліт до міста Сардинія Республіки Італія де її зустріла ОСОБА_6 з невстановленою особою чоловічої статі. ОСОБА_9 відібрала у ОСОБА_8 паспорт України для виїзду за кордон.

В подальшому ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення,спочатку під приводом повернення грошей, витрачених нею на переліт, а в подальшому користуючись безпорадним становищем ОСОБА_8 , який полягав в тому, що вона перебувала у чужій країні, мови якої не знає, що обмежувало її здатність керувати своїми діями та чинити опір незаконним діям, примушувала її надавати сексуальні послуги, здійснюючи її сексуальну експлуатацію.

Окрім цього, вдругій декаді березня 2024, більш точні дата та час не встановлені, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою чоловічої статі, перебуваючи в невстановленому місці, маючи умисел на здійснення вербування осіб з метою подальшого їх переміщення за межі України для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, з корисливих мотивів, повідомила невстановлену особу чоловічої статі на ім`я ОСОБА_10 , під приводом привезти на відпочинок малолітню особу на території Республіки Італія, та яку не ставила до відома про свій злочинний умисел, спрямований на вербування людей з метою подальшої сексуальної експлуатації, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, та протягом березня та квітня 2024 року ОСОБА_6 , переслідуючи мету наживи, здійснила вербування малолітньої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , при наступних обставинах.

Так, всередині березня 2024, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, з метою реалізації злочинного умислу та розробленого злочинного плану, відповідно до відведеної їй злочинної ролі ОСОБА_6 у невстановлений час, місці та обставинах, зателефонувала через мережу «Instagram» до малолітньої ОСОБА_11 , та попросила останню зробити фото сесію, яку остання мала розмітити в мережі «Instagram», не повідомляючи при цьому про дійсну мету цієї фото сесії, а саме, надання сексуальних послуг в умовах боргової кабали, та у подальшому вчинила кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи при наступних обставинах:

З метою реалізації злочинного умислу та розробленого злочинного плану, відповідно до відведеної їй злочинної ролі ОСОБА_6 у невстановлений час, місці та обставинах, зателефонувала через мережу «Instagram» до малолітньої ОСОБА_11 та попросила останню поїхати разом з її батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в Державну міграційну службу та виробити паспорт громадянина України для виїзду у закордон, не повідомляючи при цьому про дійсну мету вироблення цього паспорта, а саме, виїзду за кордон з метою надання сексуальних послуг.

В подальшому, ОСОБА_6 , маючи на меті вивезти малолітню ОСОБА_11 за кордон, для її примушування надання сексуальних послуг, досягла з її батьками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 згоди, та в подальшому 11.04.2024, привезла їх автомобілем в місто Ковель до приватного нотаріуса ОСОБА_14 , за допомогою якого виготовили доручення для виїзду малолітньої ОСОБА_11 разом з сестрою ОСОБА_8 , за кордон. Тобто шляхом обману, який виразився у неповідомленні про дійсну мету виїзду за кордон, завербувала малолітню ОСОБА_11 .

Надалі ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел та розроблений план, направлений на вербування осіб для подальшої сексуальної експлуатації за межами Державного кордону України, за допомогою інтернет «Messenger» мобільного телефону, отримала від малолітньої ОСОБА_11 відомості про її паспортні дані для придбання квитків в Республіку Польща та подальшого вивозу її до Республіки Італія.

13 квітня 2024 року, близько 11 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Устилуг-Зосін», що по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, маючи умисел на торгівлю людьми, а також вербування та переміщення осіб жіночої статі з використанням обману, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Республіки Італія, намагалась перемістити, вивезти до Республіки Польщі малолітню ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку в подальшому, з метою отримання значних неправомірних прибутків, мала експлуатувати, змушуючи надавати сексуальні послуги.

Дії вказаної особи суперечать чинному законодавству України та Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, та покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року і Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року, дані документи надають поняття торгівлі людьми, окреслюють коло суспільно небезпечних діянь, які підлягають обов`язковій криміналізації, передбачають основні стандарти запобігання, протидії торгівлі людьми.

13.04.2024 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 з кваліфікацією за ч.2 ст.149 КК України.

15.04.2024 додатково внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України.

15.04.2024 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ч.3 ст.149 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.ч. 2,3 ст.149 КК України, органом досудового слідства підтверджено зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: рапортом, протоколами допитів свідків, повідомлення про підозру та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжке, та за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, під впливом отримання якого у майбутньому, в останньої можуть з`явитись наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи характеризуючи обставини ОСОБА_6 , знаходячись на свободі остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, одна з яких є неповнолітньою, свідків, знищити та спотворити речові докази по кримінальному провадженню, а також іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування, яке на теперішній час встановлює всі обставини кримінального правопорушення.

Підозрювана категорично заперечувала свою причетність до інкримінованої підозри, зазначила, що майже весь час проживає в Італії, має посвідку на проживання, періодично приїздить в Україну, декілька днів перебуває у батьків м.Ківерці а інший час проживає в м.Ковель, де орендує квартиру. В Італії працює адміністратором бару, вид діяльності якого полягає в тому, що дівчата за певну суму грошей розносять чоловікам пляшки з алкоголем. Відбором персоналу займається вона особисто, власник в це питання не вникає. Також пояснила, що знайома з ОСОБА_15 , яка за її пропозицією перебувала на о.Сардинія в Італії, працювала в цьому ж барі, коли їй виповнилось вісімнадцять років, але через деякий час повернулась в Україну. Приїхавши в Україну цього разу, їй подзвонила ОСОБА_16 та попросила знову поїхати, на цей раз вони домовились взяти і неповнолітню сестру Софії, ОСОБА_17 . Для цього вона оплатила послуги нотаріуса на дозвіл батьків щодо виїзду неповнолітньої з України, домовилась з таксистом, який привозив дівчат і батьків до нотаріуса, оплатила послуги фотосесії, а також квітки на переліт до Італії. Вважає, що в її діях відсутні будь які злочинні діяння, у зв,язку з чим просила у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію підозрюваної, також заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що підозра є необґрунтованою та недоведеної жодним належним доказом, в діях її підзахисної відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

На підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань ;

-Протоколи допиту свідків;

-Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

-матеріали, що характеризують особу

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, громадянка України, відомості щодо її працевлаштування відсутні, зі слів працює адміністратором в барі на о.Сардінія Італія, має посвідку на проживання в Італії, не одружена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за яким характеризується як особа, яка після закінчення середньої школи виїхала з місця реєстрації та по вказаній адресі не проживала. Підозрювана заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого правопорушення.

Окрім даних, що характеризують підозрювану, слідчий суддя враховує, що дії вказаної особи суперечать чинному законодавству України та Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, та покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року і Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року, дані документи надають поняття торгівлі людьми, окреслюють коло суспільно небезпечних діянь, які підлягають обов`язковій криміналізації, передбачають основні стандарти запобігання, протидії торгівлі людьми, а також ті обставини, що органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не встановлено коло осіб причетних до вчинення вказаного злочину, не зібрані докази, не допитані потерпілі та свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваної та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі вона може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Визначаючи розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує характер, обставини, спосіб вчинення кримінального правопорушення за яким підозрюється особа, наявність ризиків, дані, що характеризують ОСОБА_6 , та вважає можливим визначити заставу, в максимальному розмірі передбаченому вимогами ч.5 ст.182 КПК України, а саме 908400 грн., що дорівнює трьомстам розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрювану обов`язки визначені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч. 2, 3 ст. 149 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 13.06.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 908400грн., що дорівнює 300 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та в разі її внесення покласти на підозрювану наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

2) не відлучатися із АДРЕСА_4 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Ухвала діє до 13.06.2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15-00 год 17.04.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_18