БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/461/24
Провадження №1-кс/497/164/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

29.02.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000027 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 23.02.2024 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 23.02.2024 приблизно о 12:00 годині на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Табаки» на виїзді з України громадянин України ОСОБА_4 надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, що містять ознаки підробки.

В ході проведеного 23.02.2024 огляду місця події виявлено та вилучено документи, які видані ІНФОРМАЦІЯ_1 22.12.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 22.12.2023 та довідку військово-лікарської комісії за вих. № 4794 від 22.12.2023, що містять ймовірні ознаки підробки, та які поміщено у сейф-пакет Національної поліції України ВУМ 2009953.

На даний час, орган досудового розслідування вважає за доцільним дослідити вказану документацію найбільш детально, з залученням відповідних експертів.

На підставі наведеного орган досудового розслідування вважає за доцільним накласти арешт, на вищенаведену довідку.

В призначене судове засідання 29.03.2024 року:

-прокурор та дізнавач в судове засідання не прибули, подали кожен окремо заяви про підтримання клопотання та проведення судового розгляду у їх відсутність (а.с.22, 28).

-особа, в якої вилучено майно ОСОБА_4 та його представник, адвокат ОСОБА_5 також не прибули в судове засідання, не заперечували щодо задоволення клопотання та розгляду клопотання у їх відсутність (а.с.26, 29).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сектором дізнання Болградського РВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000027, відомості щодо якого 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом використання завідомо підробленого документа (а.с.5).

В ході проведеного дізнавачем 23.02.2024 року огляду місця події виявлено та вилучено:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 22.12.2023;

- довідка військово-лікарської комісії за вих. № 4794 від 22.12.2023, які упаковано у сейф-пакет Національної поліції України ВУМ 2009953, про що було складено протокол огляду місця події від 23.02.2024 року (а.с.11-13).

Згідно висновків за результатми здійснення поглибленої перервіки начальника впс (тип А) впс "Болград" (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_6 встановлено, що:

-довідка військово-лікарської комісії за вих. № 4794 від 22.12.2023, які упаковано у сейф-пакет Національної поліції України ВУМ 2009953 - не дійсна оскільки гербова печатка не відповідає оригіналу та знаходиться під машинописним текстом (а.с.16);

-тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 22.12.2023 - не дійсне так як розмір не відповідає розмірам, викладеним в наказі МОУ від 21.11.2017 року за №610; печатка РТЦК та СЛ не відповідає дійсності та оригіналу, знаходиться під машинописним текстом; підпис начальника Одеського РТЦК та СЛ знаходиться під машинописним текстом та проставлений за допомогою кліше (а.с.18).

23.02.2024 року на підставі постанови начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області вилучені документи визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.14).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця події від 23.02.2024 року (п`ятниця) дізнавачем було вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні прокурора, на яке прокурор просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено в понеділок, 26.02.2024 року (а.с.1) та 26.02.2024 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.23).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця подіїі від 23.02.2024 року, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000027 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, шляхом позбавлення права розпоряджання та користування, а саме на:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 22.12.2023;

- довідку військово-лікарської комісії за вих. № 4794 від 22.12.2023, що містять ознаки можливої підробки, які упаковано у сейф-пакет Національної поліції України ВУМ 2009953.

Вилучене майно долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000027 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1