Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9014/21
Провадження № 1-кп/490/143/2024
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000881 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України

встановив:

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

Стосовно предмету кримінального провадження.

1. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

31.10.2021 приблизно о 22 год. 00 хв. (більш точного часу в ході проведення дізнання встановити не представилося можливим) біля під`їзду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулась словесна сварка.

В ході сварки ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, розуміючи наслідки своїх протиправних дій та, бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 з правого боку коли остання перебувала у зігнутому положенні, та діючи на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спровокованих лайкою, ОСОБА_4 спричинив один удар ліктем правої руки в область голови, спричинивши ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

2. Ці дії ОСОБА_4 органами дізнання та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - як умисне легке тілесне ушкодження.

Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

Позиції сторін.

Судом обвинуваченому роз`яснене його право на звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

1. Обвинувачений, усвідомивши свої права у суді юридичне значення й наслідки вчинюваних ним дій, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за цією підставою та закриття кримінального провадження у справі.

2. Потерпіла у суді проти задоволення цього клопотання та закриття провадження у справі заперечувала.

3. Прокурор під час підготовчого провадження проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В межах цього кримінального провадження 31 серпня 2021 року був складений та затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , у якому викладалась наведена вище версія державного обвинувачення про вчинення ним діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

31 жовтня 2021 року він вчинив за вказаних в обвинувальному акті обставин кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є 31 жовтня 2021 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходе з приписів статті 12 Кримінального Кодексу України та санкцій частини 1 статті 125 цього Кодексу.

1. Санкція частини 1 статті 125 Кримінального Кодексу України передбачає основні покарання у вигляді:

-штрафу - у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадських робіт - на строк до 200 годин;

-виправних робіт - на строк до одного року.

2. Відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання, менш суворе, ніж обмеження волі, строк давності становить два роки.

Таке доводить, що в цьому випадку строк давності притягнення як ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності тривав до 31 жовтня 2023 року.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що обвинувачений вчиняв дії, що можуть бути розцінені, як ухилення від дізнання або суду.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

З огляду на такі приписи діючого законодавства суд відзначає наступне.

1. Матеріали справи вказують про те, що наразі ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні 17 грудня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Проте, відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України це правопорушення є кримінальним проступком.

За такого навіть у разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення таке не здатне перервати строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення 31 жовтня 2021 року кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

2. Матеріали кримінального провадження відомостей про вчинення ОСОБА_4 злочину після 31 жовтня 2021 року не містять.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Ця норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

2. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку з моменту вчинення стверджуваного злочину до моменту розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

3. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачений освічений та просить про закриття провадження у справі.

4. Заперечення потерпілої проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже вони не ґрунтуються на наведених вище вимогах діючого законодавства.

Отже, клопотання обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Стосовно подальшого руху кримінального провадження.

1. Відповідно до частини 2 статті 288 Кримінального Процесуального Кодексу України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження у справі у випадку встановлення підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України, слід закрити.

2. Ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 березня 2023 року для вирішення питання про об`єднання з цим кримінальним провадженням направлене кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Проте, спільний розгляд кримінального провадження з провадженням, яке закрите, вочевидь не є можливим.

За такого в об`єднанні з провадженням про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 цього Кодексу, слід відмовити.

3. В зв`язку з таким кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України, слід повернути попередньому складу суду для продовження його розгляду.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

І……Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - закрити.

ІІ……В об`єднанні кримінального провадження № 490/9014/21 із кримінальним провадженням № 490/6100/22 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 490/6100/22 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - повернути Центральному районному суду міста Миколаєва у складі головуючого - судді ОСОБА_8 - для продовження розгляду.

Ухвала в частині звільнення від кримінальної відповідальності може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів, в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_9 =