Єдиний унікальний номер 205/2999/24
1-в/205/160/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-в/205/160/24 Справа № 205/2999/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89) клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника установи

виконання покарання ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

15 березня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання, призначеного йому вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК, умовно-достроково.

В обґрунтування свого клопотання засуджений ОСОБА_3 посилається на те, що довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та представник установи виконання покарання заперечували проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, заслухавши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 доходить наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 останній раз засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місці, яке почав відбувати 05 лютого 2021 року.

За час відбуття покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», засуджений ОСОБА_3 характеризувався негативно, допускав порушення режиму утримання, у зв`язку з чим до нього було застосовано 13 дисциплінарних стягнень та 1 міра реагування. Працевлаштований на виробництві установи у дільниці виготовлення камінів, заохочення до останнього не застосовувались.

Індивідуальний план виховної роботи з засудженим виконано лише на 53%, а ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Відповідно до ст. 6 Кримінального виконавчого кодексу України (далі КВК), виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У даному випадку, суд вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого не відбулись, про що свідчить його поведінка за весь період відбування покарання, станом на день розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 має не зняте та непогашене стягнення, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 не довів свого виправлення.

Вказане, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 у даному випадку буде безпідставним і на даному етапі, суд не може дійти висновку, що мета призначеного покарання виконана у повному обсязі, а засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення, що б вказувало на наявність матеріальних підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК, ст. 537, 539 КПК, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1