У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/2310/23

Провадження № 1-кс/210/308/24

15 лютого 2024 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000429 від 18.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що в провадженні СВ ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000429 від 18.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України.

Постановою заступника начальника ГУНП в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління, для здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000429 від 18.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України створено групу слідчих до складу якої включено слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Нагляд за додержанням законів у кримінальному провадженні, здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Постановою заступника Генерального прокурора від 05.01.2023 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000429 від 18.11.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199 ч.3 ст. 204 КК України доручене СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Кривий Ріг, починаючи з вересня 2022 року по теперішній час, діє група осіб, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, систематично вчиняють умисні дії пов`язані з виготовленням, зберіганням, придбанням, перевезенням, з метою використання при продажу товарів підроблених марок акцизного податку, а також незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, а так само збут таких товарів, що призвело до отруєння особи.

Так, на підставі зібраних на теперішній час по кримінальному провадженню доказів, встановлено, що до зазначеної групи осіб входять:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має у користуванні легкові автомобілі марки: Ford-F150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , Volkswagen ID4 реєстраційний номер НОМЕР_3 VIN-код НОМЕР_4 , AUDI Q4 реєстраційний номер НОМЕР_5 VIN-код НОМЕР_6 , FORD EDGE реєстраційний номер НОМЕР_7 VIN-код НОМЕР_8 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має у користуванні легковий автомобіль марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_9 VIN-код НОМЕР_10 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , має у користуванні легковий автомобіль марки Mercedes-Benz C280, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN-код НОМЕР_12 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , має у користуванні легкові автомобілі марки: Chevrolet Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN-код НОМЕР_14 , ACURA TLX реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN-код НОМЕР_16 , Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_17 , VIN-код НОМЕР_18 .

Відповідно до отриманих під час досудового розслідування доказів, встановлено, що відповідно до попередніх домовленостей, з метою вчинення кримінальних правопорушень, співучасники домовилися про наступне, що:

- ОСОБА_4 , вчиняє незаконне придбання у невстановлених осіб, з метою збуту, транспортування з використанням легкових автомобілів, які перебувають у нього в користуванні і незаконний збут до закладів загального харчування, розташованих на території м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, а також незаконний збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам ДСТУ, як безпосередньо під час особистого спілкування з потенційними покупцями так і шляхом реалізації через свої торгові магазини під назвами « ІНФОРМАЦІЯ_5 » і «Здраво»;

- ОСОБА_5 , вчиняє незаконне зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам ДСТУ, отриманий від ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , транспортування з використанням легкового автомобіля, який перебуває у нього в користуванні і незаконний збут до закладів загального харчування, розташованих на території м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, які мають ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв, а також незаконний збут алкогольних напоїв, за вказівками ОСОБА_4 під час особистого спілкування з потенційними покупцями;

- ОСОБА_6 , вчиняє транспортування з використанням легкового автомобіля, який перебуває у нього в користуванні, а також незаконний збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам ДСТУ, отриманий від ОСОБА_4 , під час особистого спілкування з потенційними покупцями;

- ОСОБА_7 , вчиняє транспортування з використанням легкових автомобілів, які перебувають у нього в користуванні, а також незаконний збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам ДСТУ, отриманий від ОСОБА_6 та за вказівкою останнього під час особистого спілкування з потенційними покупцями.

29.12.2023 року, стороною обвинувачення на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого вилучене майно, дозвіл на вилучення якого прямо передбачений ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а саме:

Мобільний телефон Meizu М6Т в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 , з сім-картою мобільного телефону НОМЕР_21 ;

Грошові кошти в сумі 600 грн. купюрами номіналом по 200 грн., з номерами та серіями ОЕ7411465, ОЕ8889994, ЕЕ2499261;

Грошові кошти в сумі 1800 грн., купюрами 1000 грн. -1шт., номіналом 200 грн. 4 шт.;

Банківська картка СІЧ банк - НОМЕР_22 ;

Банківська картка Монобанк НОМЕР_23 ;

Банківська картка Приватбанк НОМЕР_24 ;

Банківська картка ПУМБ НОМЕР_25 ;

IPAD 2 mini в корпусі сірого кольору;

Мобільний телефон Alcatel в корпусі чорного кольору;

Мобільний телефон Meizu в корпусі чорного кольору;

Мобільний телефон Samsung в копусі сірого кольору;

Iphone 11 PRO MAX в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_26 , з сім-картою НОМЕР_27 ;

Ноутбук НР в корпусі чорного кольору;

Флеш накопичував TOSHIBA 16 GB, в корпусі синього кольору;

Власником зазначеного майна є ОСОБА_6 .

Таким чином, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль та інше вилучене у ньому майно, на підставі п.1,п.2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речового доказу, забезпечення можливої спеціальної конфіскації, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи те, що вищевказане майно, питання щодо арешту якого порушується у даному клопотанні, не вважається тимчасово вилученим майном, тому сторона обвинувачення вважає за доцільне розгляд клопотання проводити в порядку визначеному ч.2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор в судовому засіданні присутній не був, надав письмове клопотання зазначивши, що просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що провадженні СВ ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000429 від 18.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України.

Постановою заступника начальника ГУНП в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління, для здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000429 від 18.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України створено групу слідчих до складу якої включено слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Нагляд за додержанням законів у кримінальному провадженні, здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Постановою заступника Генерального прокурора від 05.01.2023 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000429 від 18.11.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 199 ч.3 ст. 204 КК України доручене СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2023 року (справа № 210/2310/23, провадження № 1-кс/210/3041/23) задоволено клопотання слідчого про дозвіл на проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з метою відшукання та вилучення, незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тари для алкогольних напоїв, алкогольних напоїв, підроблених марок акцизного податку України, обладнання для розливу алкогольних напоїв у пляшки, тетрапаків з алкогольними напоями, мобільних телефонів, з інформацією, яка міститься в мобільних додатках встановлених на них, електронних накопичувачів інформації (флеш носії, жорсткі диски, ноутбуки, комп`ютери, тощо), чорнових записів, інших документів щодо незаконного придбання та збуту алкогольних напоїв, грошових коштів як в національній валюті України так і в іноземних валютах, в тому числі одержаних злочинним шляхом, банківських карток, чеків, квитанцій, накладних на отримання (відправлення) товарів через поштові відправлення ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Делівері», інші.

29.12.2023 року, стороною обвинувачення на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого вилучене майно, дозвіл на вилучення якого прямо передбачений ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а саме:

Мобільний телефон Meizu М6Т в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 , з сім-картою мобільного телефону НОМЕР_21 ;

Грошові кошти в сумі 600 грн. купюрами номіналом по 200 грн., з номерами та серіями ОЕ7411465, ОЕ8889994, ЕЕ2499261;

Грошові кошти в сумі 1800 грн., купюрами 1000 грн. -1шт., номіналом 200 грн. 4 шт.;

Банківська картка СІЧ банк - НОМЕР_22 ;

Банківська картка Монобанк НОМЕР_23 ;

Банківська картка Приватбанк НОМЕР_24 ;

Банківська картка ПУМБ НОМЕР_25 ;

IPAD 2 mini в корпусі сірого кольору;

Мобільний телефон Alcatel в корпусі чорного кольору;

Мобільний телефон Meizu в корпусі чорного кольору;

Мобільний телефон Samsung в копусі сірого кольору;

Iphone 11 PRO MAX в корпусі сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_26 , з сім-картою НОМЕР_27 ;

Ноутбук НР в корпусі чорного кольору;

Флеш накопичував TOSHIBA 16 GB, в корпусі синього кольору.

Постановою про визнання речовими доказами від 29.12.2023, старшим слідчим відділу РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 вказане вилучене майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні на підставі ст. 98 КПК України.

Частина 7 статті 236 КПК надає право при обшуку слідчому, прокурору оглядати і тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається.

Задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч.2 ст.167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Виходячи з зазначеного правового регулювання, контроль за вилученням майна у його володільця у кримінальному провадженні, арештом та поверненням такого майна здійснюється слідчим суддею, в тому числі, щодо вилученого під час обшуку, незалежно від того, передбачено воно чи ні безпосередньо в ухвалі про дозвіл на обшук.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів. Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у таких випадках арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Кримінально-процесуальний закон лише диференціює строки для звернення з клопотанням про арешт майна: якщо вказано в ухвалі слідчого судді - 48 годин, якщо не вказано - не пізніше наступного робочого дня з дня вилучення.

Тобто, з метою недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформував прецеденту практику, згідно якої невизначене формулювання обсягу обшуку дало змогу органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наведеного вище випливає, що законодавцем встановлено чіткий строк протягом якого слідчий, прокурор має звернутися до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Так, у відповідності до наявних матеріалів, обшук проведено 29.12.2023 року, клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні було складено прокурором 13.02.2024 року та на наступний день подане слідчому судді, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що перебуває за межами строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий суддя, зважаючи на отримання клопотання прокурора за межами встановленого строку для звернення із ним, позбавлений можливості прийняти рішення про арешт майна.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя проходить до висновку, що прокурором було порушено вимоги ч.5 ст. 171 КПК України та пропущено строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а тому клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000429 від 18.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199, ч.3 ст. 204 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1