Справа №591/6367/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сорока
Номер провадження 11-кп/816/892/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001315 від 18 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.187 КК України, а ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.2 ст.309 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з окремими клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання щодо останніх вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до них більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2024 рокуклопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , кожному окремо, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2024 року, включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

В частині продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу в апеляційному порядку оскаржено не було.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційний скарзі, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, а саме: цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

Однак, в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 від поданої його захисником апеляційної скарги відмовився і просив її не розглядати. Враховуючи таку позицію підзахисного захисник ОСОБА_8 підтримала заяву про відмову від апеляційної скарги. В подальшому розгляді даного кримінального провадження ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні його захисник - адвокат ОСОБА_8 участі не приймали.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів переглядає в апеляційному порядку судове рішення лише за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який просив вказану ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2024 рокускасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або у вигляді застави.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що в оскаржуваній ухвалі суд зазначив про те, що існують ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням негативної репутації обвинувачених, відсутністю стабільних і офіційних доходів, способу вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться їм у провину та на тяжкості ймовірного покаяння, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватості, однак, сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Крім того, у даному випадку наявні підстави для висновку про зловживання тримання під вартою як запобіжним заходом, за наявності того, що ОСОБА_9 з 19 червня 2021 року перебуває під вартою і жодного разу до нього не були застосовані інші, більш м`які запобіжні заходи.

Крім того, апелянта зазначає, що переховування обвинуваченого від суду є малоймовірним, і прокурором з цього приводу не надано жодних доказів, впливати на потерпілих обвинувачений ОСОБА_9 також не зможе, оскільки їх позиція вже викладена під час судового розгляду, а клопотань про повторний допит потерпілих сторонами не заявлялося, всі докази, в тому числі і характеризуючи документи, подані стороною обвинувачення, що не було враховано при прийнятті оскаржуваної ухвали. Крім того, поза увагою суду залишилось і те, що дружина ОСОБА_9 разом з дітьми проживає в м. Сумах, а що стосується, відсутності у ОСОБА_9 роботи та сталого доходу, то зазначені обставини спростовують посилання прокурора на можливість втечи та переховування, оскільки останній не має на це коштів та можливості.

На думку апелянта, обрання ОСОБА_9 запобіжного ходу у вигляді цілодобового домашнього арешту чи визначення заставизмогло б забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та запобігти наведеним стороною обвинувачення у клопотанні ризикам.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,суд першої інстанціївищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді поданого прокурором клопотання, суд дійшов висновку, що його доводами в достатній мірі доведено існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зумовлені певними обставинами, що на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при встановленні актуальності зазначених ризиків судом було враховано, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що свідчить про те, що він може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, було враховано і те, що допит свідків ще не проведений судом, а потерпілі хоча і допитані, однак, в їх повторному допиті може виникнути додаткова необхідність, а тому, існує ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_9 зможе здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показів на його користь, для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом було враховано і особу обвинуваченогоОСОБА_9 , який є раніше судимим, офіційно не працевлаштований, проживає та зареєстрований на території ведення активних бойових дій, його поведінку в судових засіданнях, порушення порядку та спроби їх зірвати, некоректне та агресивневисловлювання на адресу учасників справи, зневагу до суду та прийнятих судом процесуальних рішень, що стало підставою для висновку про те, що останній може допустити зневажливе та легковажне ставлення до визначених судом обов`язків, у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, та необхідності дотримуватися належної процесуальної поведінки.

Таким чином, встановивши ризики, передбачені ч.1,3,5 ст.177 КПК України, які не зменшились, є актуальними, та запобігти яким, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо, не лише з огляду на тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, а з врахуванням конкретних обставин даного провадження, суд і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується у повному обсязі і ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_9 з 19 червня 2021 року перебуває під вартою і жодного разу до нього не були застосовані інші, більш м`які запобіжні заходи, то зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що таким доводам судом була надана правова оцінка, з посиланням на те, що доцільність подальшого перебування під вартою зумовлено, в тому числі, і процесуальною поведінкою останнього, якийзатягує та блокує розгляд справи та стадію дослідження доказів, що в свою чергу взагалі не свідчить про певне зменшення наявних ризиків чи їх нівелювання.

При цьому, посилання апелянта на те, що переховування обвинуваченоговід суду та його вплив на потерпілихє малоймовірним, то вони, з огляду на вищезазначене, є безпідставними, а те, що дружина ОСОБА_9 разом з дітьми проживає в м. Сумах, відсутність у обвинуваченого роботи та сталого доходу, на що, також, вказує захисник, жодним чином не спростовують посилання прокурора на можливість втечи та переховування останнього та не свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тобто, становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3