Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/3609/24
Провадження № 1-кс/644/622/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 436-1 КК України,

в с т а н о в и в :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 22 лютого 2024 року надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вилучений 14.05.2024 р. під час проведення обшуку у ОСОБА_5 мобільний телефон Huawei ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ № CRI1075119.

В клопотанні зазначено, що СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0001922 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 436-1 КК України.

14 травня 2024 року в період часу з 07:16 год. до 08:45 год. слідчим СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 р. за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого у останнього вилучено мобільний телефон Huawei ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , серійний номер у - SN: НОМЕР_3 , з сім картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Вищезазначене вилучене майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України і є матеріальними об`єктами, які зберігають сліди вчинення кримінального правопорушення; будуть використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються в рамках зазначеного кримінального провадження, у тому числі під час проведення судових експертиз, а таким чином є речовими доказами.

Таким чином арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, і тому суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0001922 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 436-1 КК України.

14 травня 2024 року в період часу з 07:16 год. до 08:45 год. слідчим СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 р. за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого у останнього вилучено мобільний Huawei ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , серійний номер у - SN: НОМЕР_3 , з сім картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 14.05.2024 року за матеріалами кримінального провадження № 0001922 мобільний телефон Huawei ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 - визнано речовим доказам.

Клопотання слідчого направлено до суду 14.05.2024 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 436-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 14.05.2024 р. під час проведення обшуку у ОСОБА_5 мобільний телефон Huawei ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ № CRI1075119.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: