Справа №127/68/18
Провадження №1-кп/127/15/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України

Встановив

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт; за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю (хуліганство); за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, а саме у тому, що

ОСОБА_4 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 80 громадських робіт. Вказаний вирок 10 серпня 1017 року набув законної сили.

Так, 06 вересня 2017 року ОСОБА_6 , з явився до Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також він був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, про що в цей же день він надав відповідну підписку. Після чого ОСОБА_4 надано направлення в Міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 5» для відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно наказу № 127 начальника МКП «ЖЕК № 5» від 06 вересня 2017 року ОСОБА_4 з 07 вересня 2017 року прийнято на відбування 80 годин громадських робіт, тривалістю робочого дня 4 години на день, безоплатно (крім суботи, неділі та святкових днів), згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2017. Із вказаним наказом та правилами техніки безпеки ОСОБА_4 був ознайомлений 06 вересня 2017 року, про що поставив свої підписи на наказі.

Після чого із 07 вересня 2017 року ОСОБА_6 , на відпрацювання громадських робіт до МКП «ЖЕК № 5» жодного разу не з`явився, у зв`язку із чим 18 вересня 2017 року інспектором Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації ЦЗМУ з питань ВКП та пробації Міністерства юстиції України було направлено подання до Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області про здійснення приводу засудженого, після чого 11.10.2017 дільничним офіцером поліції Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу ГУ НП у Вінницькій області, був складений рапорт про відвідування за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого останній був відсутній.

Незважаючи на попередження про наслідки ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 , без поважних причин, починаючи з 07 вересня 2017 року умисно ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного йому вироком Вінницького міського суду від 10.07.2017, а саме не з являється до МКП «ЖЕК № 5» на відпрацювання громадських робіт, тим самим не виконує встановлені обов`язки та порушує порядок і умови відбування покарання. Станом на «26» грудня 2017 року невідбута частина покарання ОСОБА_4 складає 80 громадських робіт.

Крім того, 24 грудня 2017 року приблизно о 17:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність ВФК «Військторгсервіс», разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживав спиртні напої. Приблизно в цей же час внаслідок вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла суперечка, яка переросла в бійку. Разом із цим, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почав лаятись та образливо висловлюватись, в зв`язку з чим адміністрацією кафе «Офіцерське» йому було зроблено зауваження з приводу його поведінки.

В подальшому, продовжуючи свою антигромадську поведінку ОСОБА_4 вдарив ногою по скляній вітрині холодильника, що знаходився поблизу барної стійки внаслідок чого вона розбилася.

Після чого ОСОБА_4 продовжуючи лаятись, супроводжуючи свої дії нецензурною лексикою почав кидатись фрагментами скла по скляній вітрині з напоями, чим її суттєво пошкодив (вартість відновлення двох вітрин склала 5060 гривень). В наслідок вказаних дій було припинено нормальну роботу кафе «Офіцерське», оскільки працівники кафе належним чином не могли виконувати свої функціональні обов`язки.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , заподіяв юридичній особі ВФК «Військторгсервіс» матеріальну шкоду в розмірі 5060 (п`ять тисяч шістдесят) гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , приблизно о 20.00 год. 21.01.2019 перебував поруч дошкільного навчального закладу № 29, що за адресою: АДРЕСА_3 та побачив металеву кришку люка, яку встановлено на оглядову камеру та яка належить КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго».

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кришки люка оглядової камери. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 підійшов до раніше побаченої кришки люка оглядової камери, ринкова вартість якої згідно висновку експерта № 1277/19-21 від 19.02.2019 становить 662 грн. 80 коп., підняв цю кришку та після чого покинув місце злочину разом із викраденим майном.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» матеріальної шкоди на загальну суму 662 грн. 80 коп.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 22.01.2019 приблизно об 11:30 годині перебував поруч з будинком АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_4 побачив металеву кришку люка каналізаційної мережі, яка закриває прохід до мережі каналізації КП «Вінницяоблводоканал».

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме кришки люка каналізаційної мережі.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_6 , упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підняв дану кришку люка каналізаційної мережі, ринкова вартість якої згідно висновку експерта № 1278/19-21 від 20.02.2019 становить 475 грн. 48 коп., після чого завантажив її на заздалегідь приготовлений візок та місце злочину разом із викраденим майном покинув.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав КП «Вінницяоблводоканал» матеріальної шкоди на загальну суму 475 грн. 48 коп.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила письмове клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор, не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Представники потерпілих до суду неодноразово не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялися завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Разом з тим в матеріалах кримінального провадження наявні заяви представників потерпілих про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.

Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить із положень КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно санкції ч. 2 ст. 389 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 06.09.2017) ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт - карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно санкції ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 24.12.2017) грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю (хуліганство) - карається штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 21.01.2019) крадіжка, вчинена повторно - карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 22.01.2019) крадіжка, вчинена повторно - карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень), злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення кримінальних правопорушень), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст. 12 та частину першу ст. 49 КК України.

Відповідно до положення статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно з положеннями статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296 КК України відноситься до кримінальних проступків; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діє на час розгляду клопотання.

Положеннями ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України вчинені 06.09.2017, 24.12.2017, 21.01.2019, 22.01.2019 відповідно та з моменту вчинення кримінальних правопорушень минуло понад 5 років.

Згідно матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчинив.

Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 суть пред`явленого обвинувачення зрозумів, він розуміє свої права, визначені ч.ч. 2-3 ст. 285 КПК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності.

Вказане також узгоджується і з позицією Верховного Суду, який у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень минуло понад 5 років, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строку давності, встановленого ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Згідно з п.п. 7, 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.12 № 157, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 від 23.01.2019 відносно ОСОБА_4 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2019 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На підставі даної ухвали в якості застави за ОСОБА_4 внесено грошові кошти. У зв`язку із внесенням застави, обвинуваченого звільнено з-під варти та на даний момент щодо нього діє запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи те, що провадження по справі підлягає закриттю, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді застави припиняє свою дію, сплачені заставодавцем грошові кошти в якості застави за ОСОБА_4 підлягають поверненню.

Згідно із ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до положень ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Крім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12.09.2022 року (справа № 203/241/17) сформулювала висновок згідно з яким в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, при цьому ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК України витрати на проведення експертизи підлягають віднесенню на рахунок держави.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 126, 174, 182, 284, 370-372, 395 КПК України, ст.ст. 5, 12, 49, 185, 296, 389 КК України, суд

Ухвалив

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України закрити.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді застави скасувати.

Заставу внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області в якості застави за ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2019 повернути заставодавцю.

Процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ МЮ України судово-товарознавчих експертиз № 1277/19-21 від 19.02.2019, № 1278/19-21 від 20.02.2019 в розмірів 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2019 на каналізаційний люк коричневого кольору, який був вилучений 22.01.2019 у гр. ОСОБА_10 скасувати.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019 на каналізаційний люк коричневого кольору, який був вилучений 25.01.2019 у гр. ОСОБА_10 скасувати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: металевий каналізаційний люк коричневого кольору, переданий на відповідальне зберігання представнику КП «Вінницяоблводоканал» ОСОБА_11 повернути власнику КП «Вінницяоблводоканал».

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: металевий каналізаційний люк коричневого кольору, переданий на відповідальне зберігання представнику КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» ОСОБА_12 повернути власнику КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: змив речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту, переданий на зберігання, згідно квитанції № 306, до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя