Справа№751/5029/24
Провадження №1-кс/751/1239/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000403, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2024 до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, від 15.03.2024, у кримінальному провадженні №0000403 від 15.11.2023 та виключити вказані відомості з ЄРДР.

В обґрунтування скарги зазначається, що повідомлення про підозру від 15.03.2024, складене в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000403 від 15.11.2023, вручено підозрюваному з порушення вимог ст. 481 КПК України, оскільки ОСОБА_5 є адвокатом, у зв`язку із чим захисник просить скасувати відповідну підозру.

У судовому засіданні захисник підтримав вимоги скарги, просить її задовольнити, вказуючи, що адвокатську діяльність ОСОБА_5 зупинено, але це не виключає поширення на останнього адвокатських гарантій, передбачених ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема окремого порядку повідомлення про підозру, передбаченого ст. 481 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав скаргу і також просить її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечують щодо доводів скарги, вказавши на безпідставність доводів щодо поширення на підозрюваного адвокатських гарантій, передбачених ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000403 від 15.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 15.03.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України, складене в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 15.11.2023 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області Богданом Нагорним, погоджено прокурором у кримінальному провадженні керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 та вручене ОСОБА_5 слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 .

На досудовому провадженні, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 22 КПК України визначено, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Крім цього, судом встановлено, що 07.12.2018 Радою адвокатів Київської області було ухвалено рішення про видачу ОСОБА_5 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до відомостей, опублікованих у Єдиному Реєстрі Адвокатів України, ОСОБА_5 обліковується у Раді адвокатів Київської області, як адвокат. Між тим, на підставі заяви ОСОБА_5 , право на заняття адвокатською діяльністю останнього, було зупинено з 19.09.2019, про що були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру адвокатів України.

Так, у даній скарзі ставиться питання саме про застосування окремого порядку повідомлення про підозру особі, яка є адвокатом, але діяльність якого зупинена, а тому слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Приписами статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена охорона професійних прав адвокатів, у відповідності до встановленого законом спеціального статусу адвоката, а також гарантії адвокатської діяльності.

Адвокати, діяльність яких зупинена, зберігають статус адвоката та в силу норм ст.ст. 480, 481 Кримінального процесуального кодексу України є особами, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено заборони на втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; вимоги від адвоката, його помічника, стажиста, особи, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також від особи, стосовно якої припинено або зупинене право на заняття адвокатською діяльністю, надання відомостей, що є адвокатською таємницею. З цих питань зазначені особи не можуть бути допитані, крім випадків, якщо особа, яка довірила відповідні відомості, звільнила цих осіб від обов`язку зберігати таємницю в порядку, передбаченому законом. Забороняється проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя. Цією ж статтею профільного закону забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності.

Життя, здоров`я, честь і гідність адвоката та членів його сім`ї, їх майно перебуває під охороною держави, а посягання на них тягнуть відповідальність, передбачену законом. Законом встановлені прямі заборони на втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом, правову позицію адвоката. Орган або посадові особи, які затримали адвоката або застосували до нього запобіжний захід, зобов`язані негайно повідомити про це відповідну раду адвокатів регіону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно з ч. 5 цієї статті, припинення права особи на заняття адвокатською діяльністю має наслідком припинення такої діяльності та права особи на участь у роботі органів адвокатського самоврядування.

Системний аналіз вищезазначених норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» чітко вказує на те, що у разі зупинення адвокатом права на заняття адвокатською діяльністю відповідно до пункту першого частини першої статті 31 Закону, такий адвокат не має права її здійснювати, проте він не позбавлений статусу адвоката та на нього поширюються гарантії адвокатської діяльності, передбачені чинним законодавством України.

Збереження статусу адвоката, діяльність якого зупинена, необхідне, зокрема, для захисту адвоката та інтересів клієнтів, яких він представляв до моменту зупинення адвокатської діяльності.

Фундаментальним принципом здійснення адвокатської діяльності є незалежність інституту адвокатури та кожного адвоката (ст. 1, 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Незалежність адвокатської діяльності забезпечується на законодавчому (національному і міжнародному) та практичному рівнях недопущенням будь-якого втручання, переслідування, насильства стосовно адвоката з боку держави, суспільства, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб.

Позитивним обов`язком держави є створення належних умов для діяльності адвокатури, забезпечення прав адвоката та дотримання гарантій адвокатської діяльності, проведення неупередженого розслідування фактів таких порушень (ст. 5, 20, 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Основні положення про роль адвокатів, прийняті VIII Конгресом ООН по запобіганню злочинам у серпні 1990 року, Декларація ООН «Про право та обов`язок окремих осіб, груп та органів суспільства заохочувати та захищати загальновизнані права людини і основоположні свободи» від 09 грудня 1998 року).

Зазначені нормативно-правові акти розповсюджують сферу професійних гарантій на будь яку особу, яка перебуває в статусі адвоката, незалежно від її стану та функції в конкретних суспільних відносинах і безвідносно до її клієнтів та справ.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 1 ст. 480 КПК України, адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI, повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Особливий порядок здійснення повідомлення про підозру адвокату є однією з визначених законом гарантій адвокатської діяльності, які мають публічно-правове призначення та служать засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності.

З аналізу положень статей 3, 22, 36, 276 - 278, 480, 481 КПК України вбачається, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури - це здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 11.12.2019 (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, де зауважено, що виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної регіональної прокуратури перевіряють підстави для повідомлення спеціальному суб`єкту про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру. Письмове повідомлення про підозру, яке передбачає погодження та подальше підписання такого процесуального документа, може здійснюватися лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником відповідної регіональної прокуратури, це повноваження є винятковим і не може бути передоручене іншим особам.

Отже, оскільки матеріали скарги не містять відомостей про те, що на момент складання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 право на заняття адвокатською діяльністю останнім було припинено, на думку слідчого судді ОСОБА_5 має статус адвоката, то, як наслідок, таке право не припинено саме шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з підстав, передбачених ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказані норми в сукупності із встановленими обставинами свідчать про те, що станом на день складання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 повноваженнями здійснювати повідомлення про підозру адвокату, були наділені Генеральний прокурор, його заступник або керівник обласної прокуратури.

Таким чином, складання 15.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000403 від 15.11.2023, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області Богданом Нагорним, погодженою прокурором у кримінальному провадженні керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 та вручене ОСОБА_5 . слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , свідчить про порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України та порушення гарантій адвокатської діяльності, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Одночасно із цим, здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам статей 480, 481 КПК України неповноважним на те суб`єктом, є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності.

Таким чином, скарга захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке складене 15.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000403 від 15.11.2023, слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області Богданом Нагорним, погоджено прокурором у кримінальному провадженні керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 та вручене ОСОБА_5 . слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 7, 9, 111, 276-278, 303, 305-307, 309, 371-372, 376, 481 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000403 - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, від 15.03.2024, у кримінальному провадженні №0000403 від 15.11.2023 та виключити вказані відомості з ЄРДР.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 10 червня 2024 року о 14 год. 15 хв.

Слідчий cуддя ОСОБА_1