Кримінальне провадження №629/1699/24
Номер провадження 1-кп/629/123/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в:

29.12.2023, близько 16:00 год., ОСОБА_7 , на відкритій ділянці місцевості, яка розташована між АДРЕСА_1 , за координатами: ІНФОРМАЦІЯ_2 '' східної довготи, зустрів раніше малознайомого ОСОБА_5 , з яким перебував у неприязних відносинах. На ґрунті неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотиву неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, схопив лівою рукою за верхній одяг ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс йому не менше трьох ударів по лівій стороні обличчя, внаслідок чого останній впав на рівну поверхню землі, на спину.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 не менше 2 ударів взутою ногою по тулубу зліва та не менше 2 ударів взутою ногою по тулубу справа, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної тупої травми грудної клітини і живота у вигляді закритих переломів 9-10-го лівих ребер по середньо-паховій лінії без зміщення та розриву селезінки з розвитком гемоперитонеума, які є тяжким тілесним ушкодженням, що небезпечне для життя, в момент заподіяння.

Прокурором пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, надав покази, підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. З правовою кваліфікацією своїх дій за ч. 1 ст. 121 КК України був згодний, фактичні обставини вчинення злочину не оспорював, щиро каявся у вчиненому та просив суд суворо не карати.

Потерпілий вказав, що йому відшкодовано обвинуваченим матеріальний збиток у розмірі 3500 гривень, частково моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Відшкодування іншої частини моральної шкоди - 40000 гривень добровільно відбудеться обвинуваченим впродовж року. Просив суд застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не працює, військовозобов`язаний, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується формально, є учасником бойових дій, мав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, має матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково.

При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, які пом`якшують таке, суд визнає щире каяття у скоєному, часткове відшкодування шкоди.

Підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено, оскільки встановлені вище обставини не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості вчинених ним злочинів

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд залишає до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Витрати на залучення експерта в справі відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на П`ЯТЬ років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на ТРИ роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9