Справа № 467/1292/19
Провадження № 1-кп/467/4/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 000322, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 липня 2019 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працевлаштованого, пенсіонера по вислузі років, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2019 року близько 12 години 30 хвилин водій ОСОБА_5 у порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по сухій асфальтовій ділянці автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» поблизу с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області зі сторони м.Первомайськ в напрямку м. Миколаєва зі швидкістю не менше ніж 58 км/год.

В цей же час, в аналогічних дорожніх умовах, у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter 412 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 зі швидкістю не менш ніж 78 км/год, здійснюючи перевезення 12 пасажирів за маршрутом «Первомайськ-Миколаїв-Первомайськ».

На автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» по ходу руху автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлені дорожні знаки 1.12 «Вибоїна», 1.37 «Дорожні роботи», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», табличка до дорожніх знаків 7.2.1 «Зона дії 4 км» Правил дорожнього руху України, зустрічні потоки розділяє суцільна лінія білого кольору 1.1 з лівої по ходу руху сторони, мається дорожня розмітка 1.8 та 1.19 Правил дорожнього руху України.

При проїзді заокруглення автодороги вправо по ходу руху на 87 км вказаної дороги водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 11.3, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год» та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу в умовах дорожньої ситуації, яка склалася, перевищив максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги (50 км/год), рухаючись зі швидкістю біля 58-80 км/год, пересік дорожню розмітку 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху, що категорично заборонено, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, створив небезпеку для руху водію ОСОБА_6 , після чого почав повернення на свою смугу руху.

Водій ОСОБА_6 , помітивши на своїй смузі перешкоду для руху у вигляді автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги 10.1,12.3,12.9 «б» і дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу в умовах дорожньої ситуації, яка склалася, виявивши небезпеку для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча мав таку можливість, спочатку здійснив маневр зміни напрямку руху праворуч, на смугу для розгону, позначену дорожньою розміткою 1.8 Правил дорожнього руху України, після чого не виправдано змінив напрямок руху ліворуч, частково пересік дорожню розмітку 1.1 Правил дорожнього руху України, виїхавши на зустрічну смугу руху, що категорично заборонено, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху.

Внаслідок вищевказаних дій відбулося контактування передньої частини справа автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 з передньою частиною правого борту автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з переломом 2-10 ребер справа, правобічним гемопневмотораксом, обширної гематоми м`яких тканин грудної клітини, осколкового перелому крила правої здухвинної кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, перелому кісток склепіння та основи черепу, перелому кісток лицьового черепу, множинних забійних ран голови, правої верхньої кінцівки, лівої гомілки, перелому верхньої треті правої малогомілкової кістки без зміщення уламків, перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки без зміщення уламків, множинних синців грудної клітини та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 3,4,5,6 ребер справа, перелому лівої ключиці, синців обличчя, грудної клітини справа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу), ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки в типовому місці зі зміщенням зліва, обширної забійної рани обличчя, закритого багатоуламкового перелому кісток носу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу), ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дужок першого шийного хребця зі зміщенням, забою шийного відділу хребта, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2,3 плесневих кісток, вивиху основаній 1,2,3,4 плесневих кісток, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я(термін зростання кісток перевищує 21 добу), ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішнього суглобового переломо-вивиху лівого плеча зі зміщенням уламків, забійних ран обличчя, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу), а ОСОБА_17 загинула на місці пригоди.

Причиною вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди стало злочинне порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.2.3. «б», 10.1, 11.3 ПДР України, а також злочинне порушення водієм ОСОБА_6 вимог 12.3, 10.1 ПДР України, які в своїй сукупності знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали заподіянням потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а також спричинили смерть потерпілої ОСОБА_17 .

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, висловив жаль з приводу вчиненого, суду показав, що 02 липня 2019 року близько 11 години 30 хвилин він їхав в сторону м.Вознесенськ на вантажному автомобілі «Мерседес» разом з експедитором, дорога була погана, він об`їжджав яму біля перехрестя на с.Благодатне. Там чотири смуги руху, розмітка відсутня, він рухався у правій крайній смузі руху. Побачивши ями, він виїхав на зустрічну смугу, швидкість автомобіля була біля 70 км/год. Назустріч їхав білий автобус, який він побачив за 200-300 метрів. Коли він його побачив, то подумав, що має час повернутися на свою смугу руху. Однак у той момент, коли він мав повернутися на свою смугу руху, сталася ДТП. Перед цим він став гальмувати. По зустрічній смузі він їхав метрів 10. Приблизно за 30 метрів до зустрічного автомобіля він почав повертати на свою смугу руху. Зіткнення відбулось на його смузі руху. Після ДТП його зажало в автомобілі, він не зміг вийти з автомобіля. Далі він втратив свідомість, побачивши наслідки події. Алкогольні напої він вживав за день до події, не був у стані алкогольного сп`яніння, почував себе нормально. Не зміг визначити швидкість, з якою рухався зустрічний автомобіль.

Обвинувачений ОСОБА_6 провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що 02 липня 2019 року він їхав на автомобілі «Мерседес» з м.Миколаїва до м.Первомайськ. У автобусі було 13 осіб. Час їзди складав 3 години. Біля повороту на с.Благодатне він рухався по правій смузі руху зі швидкістю 70-80 км/год. Коли він виїхав з заокруглення, рухаючись по своїй смузі руху, то метрів за 100 він побачив інший автомобіль «Мерседес». У подальшому він побачив вказаний автомобіль на відстані за 30-35 метрів від нього вже на своїй смузі руху. З правого боку була висока обочина, він туди з`їхати не міг, тому він подав звуковий сигнал та став гальмувати, приймаючи вліво. Вважає, що у цей час водій зустрічного автомобіля проснувся та став переміщатися по свою смугу руху. У той час, коли основна частина автомобіля була на його смузі руху, відбулося зіткнення автомобілів правими сторонами. Його автомобіль після зіткнення перевернувся, його відкинуло з дороги. Автомобіль, на якому він їхав, належить підприємству, пасажири були застраховані страховою компанією «Княжа». Під час судових дебатів ОСОБА_6 вказав, що провину визнає частково, вважає, що він діяв у аварійній обстановці, кається. Не відшкодував збитки потерпілим у зв`язку з відсутністю фінансової можливості.

Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 02 липня 2019 року о 10 годині вона разом з донькою виїхала з м.Миколаїва на маршрутці. Донька сиділа на сидінні біля водія, а вона на боковому сидінні справа. Автомобіль рухався без зупинок зі швидкістю біля 100 км/год на її думку. За обстановкою на дорозі вона не слідкувала, дорогу їй не було видно. Пасажирів було багато. Саму подію ДТП вона не пам`ятає, бо втратила свідомість. Має пошкодження у виді перелому лівої руки, травми обличчя. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_18 немає, він їй відшкодував заподіяну шкоду, а ОСОБА_19 нічого не відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 02 липня 2019 року він перебував у автобусі, який рухався з м.Миколаїв до м.Первомайськ, в якості пасажира. Сидів він на передостанньому сидінні справа біля лівого вікна. Біля с.Благодатне на повороті водій автомобіля різко повернув вліво. З правої сторони дорога була погана, зустрічний автомобіль об`їжджав ями та виїхав на зустрічну смугу, при цьому у іншого автомобіля була швидкість більше 60 км/год, водій не гальмував. Зіткнення відбулося на зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження. До ОСОБА_18 , який відшкодував йому матеріальну шкоду, він претензій не має.

Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що 02 липня 2019 року вона їхала з чоловіком та онуком з м.Миколаїв до м.Первомайськ на маршрутці білого кольору. Вона сиділа на сидінні справа, а чоловік з онуком зліва на двійному. Після проїзду с.Благодатне вона нічого не пам`ятає. Внаслідок ДТП вона отримала розриви на руці, пошкодження голови, у неї зламана нога.

Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що 02 липня 2019 року він їхав з дружиною та онуком з м.Миколаїв до м.Первомайськ на маршрутці білого кольору. Дружина сиділа на сидінні справа, а він з онуком зліва на двійному. Після проїзду с.Благодатне він нічого не пам`ятає. Внаслідок ДТП у нього зламані ребра, зламана тазова кістка, наявні ушиби.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судове засідання не з`являлись, надали суду заяви про слухання справи в їхню відсутність.

Потерпілий ОСОБА_16 у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що неодноразово викликався судовими повістками за адресою, вказаною у обвинувальному акті.

Провина обвинувачених також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02 липня 2019 року місцем огляду є дільниця дороги Р-06 «Благовіщенське-Миколаїв» на відстані 72 км від повороту на с.Благодатне Арбузинського району, де наявні автомобілі «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 і «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які отримали механічні пошкодження, труп ОСОБА_17 , сліди гальмування.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що у протоколі огляду місця події не зазначено населений пункт, де складено протокол, протокол складено одним слідчим, а схема до нього підписана іншим слідчим, у ході огляду уламки з місця пригоди не вилучались, не зазначена ширина проїзної частини, не вимірювалась видимість з місця водія, не вказано за допомогою якого технічного засобу робились ці вимірювання не свідчать про наявність істотних порушень вимог КПК України.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 вересня 2019 року з ОСОБА_5 за участю понятих та захисника ОСОБА_20 зафіксовано показання останнього при відтворенні обставин ДТП 02 липня 2019 року щодо послідовності та механізму його дій під час керування автомобілем «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також послідовності та механізму дій водія транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого було зроблено відповідні заміри та складено схему. Протокол та схема були підписані ОСОБА_5 без зауважень. Також у судовому засіданні останній не висловлював зауважень щодо вказаного протоколу (т.4 а.с.96-111).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 вересня 2019 року з ОСОБА_6 за участю понятих та захисника ОСОБА_7 зафіксовано показання останнього при відтворенні обставин ДТП 02 липня 2019 року щодо послідовності та механізму його дій під час керування автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в т.ч. те, як побачивши помаранчевий автобус на зустрічній смузі руху, він вирішив зміститись вправо, бо подумав, що водій заснув, однак у подальшому змінив напрямок руху вліво з застосуванням гальмування, а також послідовності та механізму дій водія транспортного засобу«Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого було зроблено відповідні заміри та складено схему. Протокол та схема були підписані ОСОБА_6 без зауважень.

Твердження захисника про те, що протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 є неналежним доказом з тих підстав, що вказаний доказ був отриманий із його показань як свідка, є неприйнятними з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання.

В свою чергу, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачає, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Наведене узгоджується також із положеннями ч.3 ст.240 КПК України, яка не містить заборони щодо залучення свідків для проведення слідчої дії з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_6 як свідком під час проведення слідчого експерименту з його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права особи на мовчання та свободи від самовикриття, слід звернути увагу на наступне.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_6 конкретно. Саме з метою перевірки й уточнення наданих ним відомостей щодо обставин ДТП за його згодою було проведено слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз`яснення права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав ОСОБА_6 при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення стороною захисту не висловлювалося. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_6 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_5 і в такий спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_6 або слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого на той час і достатніх підстав вважати, що надалі саме ОСОБА_6 буде визнано підозрюваним. Тільки після проведення відповідних експертиз, останньому було оголошено про підозру.

З урахуванням наведеного, немає жодного правового підґрунтя вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом. Вказане узгоджується з позицією, висловленою у Постанові Верховного суду від 30 травня 2019 року по справі № 164/1457/16-к.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 744 від 19 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з переломом 2-10 ребер справа, правобічним гемопневмотораксом, обширної гематоми м`яких тканин грудної клітини, осколкового перелому крила правої здухвинної кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 745 від 19 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, перелому кісток зводу та основи черепу, перелому кісток лицьового черепу, множинних забійних ран голови, правої верхньої кінцівки, лівої гомілки, перелому верхньої треті правої малогомілкової кістки без зміщення уламків, перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки без зміщення уламків, множинних синців грудної клітини та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 811 від 19 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 3,4,5,6 ребер справа, перелому лівої ключиці, синців обличчя, грудної клітини справа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 739 від 10 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки в типовому місці зі зміщенням зліва, обширної забійної рани обличчя, закритого багато уламкового перелому кісток носу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 751 від 19 вересня 2019 року проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому дужок першого шийного хребця зі зміщенням, забою шийного відділу хребта, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 810 від 19 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2,3 плеснових кісток, вивиху основаній 1,2,3,4 плеснових кісток, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 741 від 19 вересня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішнього суглобового переломо-вивиху лівого плеча зі зміщенням уламків, забійних ран обличчя, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 234 від 30 серпня 2019 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_22 від 03 липня 2019 року, причиною смерті ОСОБА_17 став травматичний шок внаслідок політ травми. Виявлені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом правої плечової кістки, забій лівої легені, забійна рана правої гомілки, забійна рана правого стегна, забійна рана правого плеча, множинні садна правих кінцівок, обличчя і шиї, забійна рана носа, синці повік обох очей. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

За змістом висновку медичного освідування, проведеного на приладі «Алкоіт-01 СУ» у ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт у концентрації 0.6% та згідно результату токсикологічного дослідження крові № 3294 від 05.07.2019 року виявлений етанол в концентрації 1,43 % (том. 4 а.с.159).

З висновку експерта № 19-874 від 05 серпня 2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_22 від 03 липня 2019 року, вбачається, що ходова частина автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП знаходилась в працездатному стані і дозволяла водієві здійснювати рух в обраному напрямі, не мала несправностей, які могли несподівано для водія привести до відведення автомобіля убік від обраного ним напряму руху. Робоча гальмівна система автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані і дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю. Система рульового управління автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані, не мала несправностей, які несподівано для водія могли привести до відведення автомобіля убік від обраного водієм напряму руху, або відмові системи, тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Несправності систем керування, встановлені при дослідженні автомобіля, об`єктивно виникли в процесі ДТП і тому не могли бути причиною його виникнення.

З висновку експерта № 19-873 від 05 серпня 2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_22 від 03 липня 2019 року, вбачається, що ходова частина автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту ДТП знаходилась в працездатному стані і дозволяла водієві здійснювати рух в обраному напрямі, не мала несправностей, які могли несподівано для водія привести до відведення автобусу убік від обраного ним напряму руху. Робоча гальмівна система автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані і дозволяла водієві знижувати швидкість автобуса з відомою йому ефективністю. Система рульового управління автобуса «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані, не мала несправностей, які несподівано для водія могли привести до відведення автомобіля убік від обраного водієм напряму руху, або відмові системи, тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Несправності систем керування, встановлені при дослідженні автомобіля, об`єктивно виникли в процесі ДТП і тому не могли бути причиною його виникнення.

Згідно висновку експерта № 19-872 від 20 серпня 2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_22 від 19 липня 2019 року, в момент первинного контактування вантажний автомобіль «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувався передньою частиною справа до передньої частини правового борту автобуса «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 під кутом близько 15(+-) градусів, відраховуючи проти годинникової стрілки, від повздовжньої осі вантажного автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 до повздовжньої осі «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 з взаємним перекриттям в початковий момент приблизно 25 см, при русі назустріч один одному. З технічної точки зору первинне контактування ТЗ сталося в місці розташування концентрації осипу скла і пластмаси ТЗ, закінчення слідів (поз.1-3) і (поз.5-7), тобто в районі осьової розділової лінії смуг зустрічного руху, при пошкодженні коліс ТЗ на відповідних слідах гальмування(юзу).

З відповіді служби автомобільних доріг у Миколаївській області від 05 серпня 2019 року за № 1634/04-13 видно, що зазначена ділянка дроги знаходиться в зоні дії встановлених тимчасових дорожніх знаків з експлуатаційного утримання на км 87+730 1.37»Дорожні роботи», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (70 км/год), км 87+880 1.12 «Вибоїна», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (50 км/год) праворуч, км 88+550 1.37 «Дорожні роботи», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (70 км/год), км 87+700 1.12 «Вибоїна», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (50 км/год) ліворуч. Крім того, в межах радіусу заокруглення встановлено дорожні знаки 1.4.1-1.4.2 (11 комплектів) згідно зі схемою ОДР. Дорожня розмітка 1.1 та 1.3 (осьові лінії), 1.1. та 1.8 (між смугами), 1.1 (крайові лінії). Ділянка дороги має радіус заокруглення R=600м, L=626 м км 87+976 км 88+583. Повздовжній ухил на ділянці дороги км 87+990 88+220 становить 9.6% (проміле); км 88+220 км 88+480 становить 16.2 %(проміле).

За змістом висновку експерта № 19-1017/1018 від 20 вересня 2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_21 від 19 серпня 2019 року, за умов, викладених в провадженні, водію автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 в своїх діях, передуючих ДТП, необхідно було керуватися вимогами, викладеним в п.п. 12.9 «б», 10.1, 11.3 і дорожньої розмітки 1.1 ПДР, а саме: «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену у пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху», «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону або об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», «Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1. для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год». З моменту зміни напрямку руху автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 в напрямку смуги зустрічного руху і напрямку смуги руху автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до п.1.10 ПДР вже для водія останнього виникає небезпека для руху і йому в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.12.1 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен був вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди». За умов, викладених в кримінальному провадженні, «Mersedes-Benz Sprinter 412 D» в своїх діях, передуючих ДТП, необхідно було враховувати зміст п. 1.10 ПДР і керуватися вимогами п.п.12.6(г), 12.3, 10.1 ПДР, а саме: « Небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку», «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі, з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год», «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». За умов, викладених в кримінальному провадженні, належним і своєчасним виконанням вимог п.п. 10.1, 11.3 ПДР водій «Mersedes-Benz 609D» мав би технічну можливість попередити ДТП. За умов, викладених в кримінальному провадженні, належним і своєчасним виконанням вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР з урахуванням змісту п. 1.10 ПДР водій «Mersedes-Benz 412D» мав би технічну можливість попередити ДТП. За умов, викладених в кримінальному провадженні, переміщення ТЗ до зіткнення сталося відповідними колесами по слідам гальмування, відображеними на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 02 липня 2019 року. Після первинного контакту в процесі переміщення до кінцевого положення ТЗ, відображеного на схемі, сталося: розворот по ходу годинникової стрілки навколо зони контактування автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 і одночасне поступальне переміщення вперед, розворот і падіння на лівий борт автобусу «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 . За умов, викладених у кримінальному провадженні, в т.ч. схеми до протоколу огляду місця ДТП від 02 липня 2019 року, швидкість автомобіля «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи з довжини сліду гальмування, перед початком гальмування становила приблизно 58 км/год. Вірогідність встановленої розрахунком величини швидкості «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 перед початком гальмування пояснюється тим, що при розрахунку не враховані втрати енергії при зіткненні ТЗ, в т.ч. при пошкодженні ТЗ. В рамках даного висновку врахувати це неможливо, з огляду на те, що Методика визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування має технічне коректне застосування в частині перехресних зіткнень ТЗ, наїздів на нерухому перешкоду. За умов, викладених у кримінальному провадженні, відстань, на якої знаходився автомобіль «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 від початку слідів гальмування в момент реакції водія і подальшого застосування гальмування становила приблизно 19.22 м. В момент реакції водія і подальшого застосування гальмування автомобіль розташовувався в смузі зустрічного руху. За умов, викладених у кримінальному провадженні, відстань, на якої знаходився автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від початку слідів гальмування в момент реакції водія і подальшого застосування гальмування становила приблизно 34.3, 38.0, 45.7, 53.3 м. В момент гальмування права частина автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташовувалась на смузі розгону, інша на смузі «свого руху». За умов, викладених в кримінальному провадженні, дії водіїв: «Mersedes-Benz 609D», які не відповідали вимогам п.п. 10.1,11.3 ПДР і «Mersedes-Benz Sprinter 412 D», які не відповідали вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР з урахуванням змісту п. 1.10 ПДР, у своїй сукупності, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він діяв у аварійній обстановці, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Ст. 93 КПК України встановлює, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Також, як встановлюють положення вимоги ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Таким чином, враховуючи що обов`язок збирання доказів покладається на сторони кримінального провадження, а суд позбавлений за власної ініціативи збирати будь-які докази, а також те, що обвинуваченим на стадії досудового розслідування, а також під час розгляду провадження у суді своїх доводів на спростування висновків експерта, зокрема про те, що водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем, наданого як доказ прокурором, не долучено, інших висновків експерта в суд не надано.

Судом також враховується висновок Верховного Суду України про те, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом (Постанова судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 05.11.2015 року у справі № 5-218 кс15).

Суд також не має сумнівів у належності та допустимості висновку експерта № 19-1017/1018 від 20 вересня 2019 року на підставі повідомлених обставин під час слідчих експериментів та інших доказів у кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_23 показав, що він виїхав з м.Южноукраїнська на маршрутці в якості пасажира. Він займав позаду водія третє місце. Біля с.Благодатне на смугу руху маршрутки виїхав автомобіль «Мерседес рекс» та відбулось зіткнення на згибі дороги. Він побачив на відстані близько 30 метрів автомобіль, який виїхав на смугу руху їхнього автомобіля, інших автомобілів у цей час на дорозі не було. Його водій взяв трохи вліво. Йому невідома швидкість зустрічного автомобіля. Удар відбувся майже «лоб в лоб», ближче до правої сторони на смузі руху їхнього автомобіля. Після ДТП він покинув автомобіль через вікно, йому надали медичну допомогу і він поїхав. До лікарні звернувся біля 17 години.

Свідок ОСОБА_24 показав, що приблизно чотири роки назад він їхав на маршрутці з м.Миколаєва до м.Первомайськ, при цьому він сидів біля вікна на пасажирському сидінні. Швидкість маршрутки була біля 80 км/год. За 100 метрів від перехрестя біля с.Благодатне він побачив, що на зустрічну смугу виїхав «бус» жовтого кольору метрів за 500 від їхнього автомобіля, від чого він злякався та схватився за сидіння. Тоді водій їхньої маршрутки взяв вліво з метою уникнути зіткнення та почав гальмувати. Якщо б він звернув вправо, то маршрутка впала б в кювет. Коли відстань між автомобілями склала біля 30 метрів, то аж тоді водій зустрічного автомобіля почав повертатися на свою смугу руху.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяло тяжке тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, наслідків вчиненого кримінального правопорушення одна особа померла, трьом особам було заподіяно тяжкі тілесні пошкодження, чотирьом особам тілесні ушкодження середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання та за місцем колишньої роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому міри покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, наслідків вчиненого кримінального правопорушення одна особа померла, трьом особам було заподіяно тяжкі тілесні пошкодження, чотирьом особам тілесні ушкодження середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання та за місцем колишньої роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, під час судового розгляду справи попрохав вибачення у потерпілих, а також того, що саме він як водій створив небезпечну дорожню обстановку, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого матеріального збитку, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому міри покарання у виді позбавлення волі.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально у розмірі 16485 грн., належить покласти порівну на обох обвинувачених.

Запобіжний захід по справі щодо обвинувачених не обирався.

У строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати його знаходження під вартою під час затримання у період з 02 липня 2019 року по 04 липня 2019 року згідно протоколу затримання.

Арешти на автомобілі марки «Mersedes-Benz Sprinter 412 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 і «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладені ухвалами слідчого судді Центрального районного суд м.Миколаєва ОСОБА_22 від 10 липня 2019 року, підлягають скасуванню.

Щодо заявлених по справі цивільних позовів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У ході вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача. Така позиція відображена, зокрема, у рішеннях Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц, від 12.12.2018 р. у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц, від 30.01.2019 р. у справі №552/6381/17, від 01.04.2020 р. у справі № 520/13067/17.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було заподіяно майнову та моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди вони та цивільний позивач ОСОБА_25 подали цивільні позови до обвинувачених.

Цивільний позивач ОСОБА_25 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_26 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі по 50000 грн. з кожного.

Цивільний позивач ОСОБА_11 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_26 та ОСОБА_6 та прохала стягнути з ОСОБА_26 та ОСОБА_6 у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 15000 грн., а також з них же у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 250000 грн. У подальшому цивільний позивач змінила позовні вимоги та прохала стягнути з ОСОБА_26 та ОСОБА_6 у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 17905 грн. 94 к., а також з них же у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 250000 грн.

Цивільний позивач ОСОБА_12 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_26 та ОСОБА_6 , в якому прохав стягнути з ОСОБА_26 та ОСОБА_6 у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 15000 грн., а також з них же у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 250000 грн. У подальшому змінив заявлені вимоги та прохав стягнути з ОСОБА_26 та ОСОБА_6 у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 2994 грн., а також з них же у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 250000 грн.

Цивільний позивач ОСОБА_9 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_26 та ОСОБА_6 , в якому прохав стягнути з ОСОБА_26 та ОСОБА_6 у солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 155560 грн., а також з них же у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 500000 грн. У подальшому ОСОБА_9 подала заяву про відмову від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_5 та про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 77780 грн. та моральної шкоди у розмірі 250000 грн.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що автомобіль марки

«Mercedes Benz» модель 412 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , належить ТОВ «Альнс-Сервіс» та був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа» 11 травня 2019 року строком до 10 листопада 2019 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що на час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mercedes Benz» модель 412 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , належить ОСОБА_27 на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с. 77) та був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа», який страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за його участю, а цивільний позов був заявлений виключно до ОСОБА_6 , суд дійшов висновку щодо залишення таких цивільних позовів без розгляду.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Автомобіль «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , належить на праві власності йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( т.4 а.с.160).

Докази того, що власник транспортного засобу застрахував цивільно-правову відповідальність за договором страхування у справі відсутні. Обвинувачений у судовому засіданні надав пояснення про те, що автомобіль на момент ДТП застрахований не був.

Поскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченого на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, у зв`язку з цим суд дійшов висновку, що саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

З метою гарантування правової визначеності щодо застосування інституту цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою забезпечення єдності та сталості відповідної судової практики Велика Палата Верховного Суду вважала, що положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою).

Тому в контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, може бути МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Адже МТСБУ виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Залучення МТСБУ як цивільного відповідача узгоджується зі статтями 62, 128 КПК України. Крім цього, таке тлумачення відповідає положенням статей 47, 48 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за якими здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільною процесуальною дієздатністю), так само як і можливістю бути позивачем та відповідачем у суді, наділені юридичні особи.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 дійшла висновку, що цивільний позов може бути пред`явлено в межах кримінального провадження до МТСБУ як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зважаючи на те, що цивільні позови були заявлені виключно до ОСОБА_5 , суд дійшов висновку щодо залишення таких цивільних позовів без розгляду.

Разом з цим, цивільні позивачі не позбавлені права звернутися до суду з аналогічними позовними заявами до належних відповідачів в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі відраховувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

У строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 врахувати його перебування під вартою у період з 02 липня 2019 року по 04 липня 2019 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі відраховувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 8242 (вісім тисяч двісті сорок дві) грн. 50 к.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 8242 (вісім тисяч двісті сорок дві) грн. 50 к.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_22 від 10 липня 2019 року на автомобілі «Mersedes-Benz Sprinter 412 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 і «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази по справі:

автомобіль «Mersedes-Benz 609D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області повернути йому як законному власнику;

автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter 412 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_27 та зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області повернути їй як законному власнику.

Цивільний позов ОСОБА_25 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1