Провадження № 1-кс/947/8312/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на речі, які були виявлені та вилучені 22.06.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання з`явився слідчий ОСОБА_3 , який вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши слідчого та власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.12.2023до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001522, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення чужого майна, а саме паливно-мастильних матеріалів, вчинене групою осіб, під час дії військового стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали УКР ГУНП в Одеській області, про те, що невстановлені особи, за попередньою змовою, таємно, під час дії воєнного стану, здійснюють крадіжку паливо-мастильних матеріалів з тепловозів локомотивного депо «Ізмаїл», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень можуть бути причетні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 які працюють машиністами тепловозів оборотного локомотивного депо «Ізмаїл» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює на посаді складача поїздів на станції «Ізмаїл» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Після здійснення викрадення паливно-мастильних матеріалів, вказані особи здійснюють збут викрадених паливно-мастильних матеріалів наступним особам: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Вказані особи, діючи спільно згідно із заздалегідь розробленим планом, здійснювали умисне, таємне викрадення чужого майна, а саме паливно-мастильних матеріалів, під час дії військового стану.

Окрім цього, проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УКР ГУНП в Одеській області встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає та використовує в якості приміщення для зберігання викраденого майна, а саме паливно-мастильних матеріалів, будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 22.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 (справа №947/12549/23, провадження № 1-кс/947/4911/23 від 11.06.2024) проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Iphone 13», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ), який добровільно видав ОСОБА_4 , який запакований у сейф-пакет НПУ № ВУМ1010155;

- 8 (вісім) каністр об`ємом 20 л кожна з рідиною , яка має характерний запах дизельного палива, які опечатані та передані на зберігання представникам АТ «Укрзалізниця».

22.06.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків віднесено можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудове розслідування означеного кримінального провадження триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Так, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою:: АДРЕСА_1 було вилучено каністри які мають характерний запах дизельного палива, у кількості 8 штук, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, зокрема викрадення з тепловозів оборотного локомотивного депо «Ізмаїл» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» паливно-мастильних матеріалів, під час дії військового стану в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Також вилучений мобільний телефон, на думку слідчого судді, може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо викрадення дизельного палива з тепловозів ) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які були засобами вчинення злочинів, та залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про призначення експертного дослідження, вилучених речей, результатів огляду інформації, яка міститься на них, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 22.06.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, володіння та розпорядження на речі, які були виявлені та вилучені 22.06.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone 13», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ), який добровільно видав ОСОБА_4 , який запакований у сейф-пакет НПУ № ВУМ1010155;

- 8 (вісім) каністр об`ємом 20 л кожна з рідиною , яка має характерний запах дизельного палива, які опечатані та передані на зберігання представникам АТ «Укрзалізниця».

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1