Дата документу 01.04.2024 Справа № 937/2533/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2533/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/76/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 (з урахуванням змін першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 ) на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дунаївка Приазовського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні 2 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

21 лютого 2020 року, приблизно о 06.00 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, у спальній кімнаті, з тумбочки, таємно викрав майно ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «S-TELL» моделі «М558», S/N: НОМЕР_1 , вартістю 1350 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з грошовими коштами в сумі 84 гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 1434 гривні.

Крім того, 16 квітня 2020 року у проміжок часу з 12.00 години до 18.20 години, ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, на кухні, з полиці шафи, таємно викрав майно ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE» моделі «L8 blue» S/N: НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, вартістю 1435 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_3 , яка для потерпілої ОСОБА_11 матеріальної цінності не представляє, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1435 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_9 та кваліфікацію судом його дій, вважав, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким виключити посилання на пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та визнання вини, виключити зі вступної частини вироку відомості про судимості за вироками Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2000 року, 31 липня 2001 року та 10 серпня 2005 року, призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

6 березня 2024 року від першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, скоєння злочину невеликої тяжкості, повернення викраденого майна потерпілим, відсутності у них претензій матеріального характеру, щирого каяття обвинуваченого, застосування до нього ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Просить вирок змінити, виключити зі вступної частини вироку відомості про судимості за вироками Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2000 року, 31 липня 2001 року та 10 серпня 2005 року, за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року, а в іншій частині вирок залишити без змін.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_9 не з`явився, поважні причини неявки апеляційному суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернувся, у зв`язку з чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги прокурора по суті.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з урахуванням змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора (з урахуванням змін) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі, обвинуваченого ОСОБА_9 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі з урахуванням змін до неї, прокурором не оскаржується призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Перевіряючи вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора (з урахуванням змін, які були підтримані прокурором у судовому засіданні) про необхідність виключення зі вступної частини вироку відомостей про судимості ОСОБА_9 за вироками Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2000 року, 31 липня 2001 року та 10 серпня 2005 року, за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до покарання і за визначених законом умов тягне настання для такої особи відповідних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних проваджень у разі вчинення такою особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли саме виникає судимість (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості або її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язане зі спливом термінів, передбачених ст. 89 КК України, протягом яких особа повинна дотриматись визначених законом вимог та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Враховуючи вимоги ст. 89 КК України, колегія суддів вважає, що в силу вимог ст. 89 КК України ОСОБА_9 на час постановлення оскаржуваного вироку вважався таким, що не мав судимостей.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах закону, і такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими в постанові Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі № 647/1831/15-к (провадження № 51-336км17) та постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 739/1140/18 (провадження № 51-1858 км 20).

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора (з урахуванням змін) та вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 у силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, тому вищевказані судимості підлягають виключенню зі вступної частини вироку суду першої інстанції.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 (з урахуванням змін першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 ) задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2021 року у відношенні ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, змінити.

Виключити зі вступної частини вироку відомості про судимості ОСОБА_9 за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 26 березня 2000 року, вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 31 липня 2001 року, вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2005 року, вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2018 року.

В іншій частині вирок залишити без змін

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4