Справа № 369/5489/24
Провадження №1-кп/369/1683/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження провадженні № 0000190 від 14 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Опитне Республіки Казахстан, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, працює на посаді директора Центральної випробувальної державної лабораторії Держпродспоживслужби в Київській області та м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

01 квітня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000190 від 14 грудня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України , в якому було призначено підготовче судове засідання.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 17 квітня 2024 року включно, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту, який просив проводити у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду.

Крім того, прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку на строк 2 місяці. В обґрунтування необхідності застосування цього запобіжного заходу, вказав, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, впливати на свідка ОСОБА_6 , яка давала визнавальні показання та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше останній притягувався до кримінальної відповідальності. Вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що воно є формальним, у даному кримінальному провадженні проведено усі слідчі дії, ОСОБА_4 під час досудового розслідування не порушував покладені на нього обов`язки та демонстрував належну процесуальну поведінку, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника, зазначив, що він завжди демонстрував належну поведінку, йому 66 років, нікуди зникати він не збирається та зацікавлений в тому, щоб справа найшвидше стала предметом судового розгляду.

За таких обставин, вислухавши доводи учасників підготовчого судового засідання, ознайомившись з матеріалами судового провадження та долученими в судовому засіданні документами, суд дійшов такого висновку.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним прокурором відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту, не встановлено.

З урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, яке з урахуванням ч. 2 ст. 27 КПК України, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, на строк 2 місяці, та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд враховує наступне.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначено у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який є корупційним та передбачає конфіскацію майна, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, останньому 66 років та він продовжує працювати.

При цьому, суд погоджується з доводами прокурора та вважає доведеним наявність ризику ухилення від суду, з огляду на тяжкість покарання, яке передбачено в санкції статті, що інкримінують обвинуваченому.

Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику впливу на свідка, хоча його суд вважає мінімальним.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено, що інший запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та звертає увагу, що будь-яких доказів, які б свідчили про порушення умов застосування попереднього запобіжного заходу обвинуваченим, суду не надано стороною обвинувачення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі такий вид запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, в умовах введеного в країні воєнного стану та запровадження комендантської години, зможе запобігти спробам обвинуваченого ухилитись від суду та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, вислухавши доводи прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків, який буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту є обґрунтованим та є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 314-316, 376, 392 КПК України,

ухвалив:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000190 від 14 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі обвинувального акту о 09:30 год. 22 квітня 2024 року, який проводити одноособово у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області, за адресою: м. Київ, вул. Мельниченка, 1, за участю сторін кримінального провадження.

Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатись з території м. Києва, без дозволу прокурора чи суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків до 09 червня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, в частині застосування запобіжного заходу, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1