Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
17 січня 2024 року смт. Романів
В ході досудового розслідування встановлено, що 07.12.2023 о 13:36 год. до чергової частини ВП № 5 Житомирського РУП надійшла електронна картка від оператора спец лінії «102» м. Житомир з приводу звернення фельдшера ШМД КНП «Романівська лікарня» про те, що до приймального відділення КНП «Романівська лікарня» з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого перелому кісток тазу було доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , які він отримав внаслідок падіння землі під час проведення будівельних робіт на території КНП «Романівський ліцей №1.
07.12.2023 в ході огляду місця події на території КП «Романівський ліцей», що розташовується по вул. Сергія Лялевича 5 в смт. Романів Житомирського району Житомирської області, виявлено дві огороджувальні стрічки, які вилучено. Цього ж дня, в ході огляду місця події в приміщенні хірургічного відділення КНП «Романівська лікарня» що розташовується по вул. Сергія Лялевича 5 в смт. Романів Житомирського району Житомирської області ОСОБА_5 добровільно видав одяг, у якому він був одягнений під час травмування при проведенні будівельних робіт.
08.12.2023 року дві огороджувальні стрічки та одяг ОСОБА_5 (куртку чоловічу чорного кольору, джинси синього кольору) визнано речовими доказами та залишено на зберіганні у сторони обвинувачення.
Посилаючись на те, що зазначене майно є тимчасово вилученим майном, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використане як докази та при проведенні криміналістичних експертиз слідчий у даному кримінальному провадженні просить накласти на нього арешт.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту частини 3 статті 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до долучених до клопотання відомостей дві стрічки огороджувальні були вилучені з території де відбулось травмування працівника, а одяг, який видав ОСОБА_5 , був на ньому безпосередньо під час травмування.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що огороджувальні стрічки та одяг, на арешті яких наполягає сторона обвинувачення, відповідають критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Зокрема матеріали клопотання свідчать, що зазначене майно причетне чи може бути причетне до події кримінального правопорушення і може зберегти на собі слідову інформацію.
Ініціатором клопотання зазначено, що підставою накладення арешту є також необхідність призначення та проведення криміналістичних експертиз.
Отже, вказане майно має відношення до кримінального провадження і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Ненакладення арешту на вилучене майно, із забороною права на відчуження, розпорядження та користування ним або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до втрати слідів правопорушення, відчуження чи знищення майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
Керуючись статтями 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на дві огороджувальні стрічки та одяг ОСОБА_5 (куртку чоловічу чорного кольору, джинси синього кольору), позбавивши власників та/або користувачів права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
До скасування у встановленому законом порядку арешту зазначені речі залишити на зберіганні у сторони обвинувачення .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1