Справа № 307/53/24
Провадження №1-кп/307/2/24
УХВАЛА

про зменшення розміру застави

08 квітня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2020 року за № 0000092 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000092 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти діб до 02 травня 2024 року включно та визначено заставу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 112 000,00? (дванадцять мільйонів сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

08 квітня 2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 через канцелярію суду подав клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більше м`який, а саме на домашній арешт або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави змінити шляхом зменшення розміру застави до розміру, встановленого п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що подальше застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим та недоцільним, з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Сама по собі тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою застосування того чи іншого запобіжного заходу.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Взяття під варту ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності. На цьому наголошується в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту».

Сторона захисту в Ужгородському міськрайонному суді ознайомилася з матеріалами справи № 308/5334/20, в якій ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 червня 2020 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури, про накладення арешту на майно ОСОБА_4 задоволено.

Згідно матеріалів справи, за результатами проведеної аудиторської перевірки від 05 травня 2020 року загальна вартість товарів, що надійшли Товариству за період з 01.07.2018 року по 31.12.2019 року становить 43 720 683,21 грн. Аудитор зауважив, що значна частина видаткових накладних не містить назву посади та прізвища представників покупців, що не дає змогу ідентифікувати осіб, які фактично отримували товар. Загальна вартість товарів, які були реалізовані Товариством за період з 01.07.2018 року по 31.12.2019 року становить 36 511 383, 78 грн. Надалі аудитор зауважив, що відповідно до інформації, наданої Товариством станом на 31.12.2019 року, загальна сума залишків товарів, які отримані ОСОБА_4 , становить 7 178 673, 72 грн. До матеріалів справи також долучено цивільний позов від 8 травня 2020 року про відшкодування майнової шкоди на суму 11 862 329, 11 грн.

ТОВ «Євробуд-Захід» подає заяву про вчинення ОСОБА_4 шахрайства в якій вказує, що поставило останньому товар на підставі усної домовленості на суму 38 049268, 58 грн. Вказана заява про злочин має ознаки завідомо неправдивої, з огляду на вищевказані обставини, податкову фінансову звітність ТОВ «Євробуд-Захід» та інше.

З метою перевірки наявності збитків, підрозділ детективів (на правах Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Київській області за результатами розгляду заяви сторони захисту про вчинення службовими особами ТОВ «ЄВРОБУДТРЕЙД-ЗАХІД» кримінальних правопорушень, передбачених статтями 206, 209, 209-1, 212, 222 Кримінального кодексу України здійснюється перевірка відомостей щодо можливих порушень податкового та іншого законодавства службовими особами ТОВ «ЄВРОБУДТРЕЙД-ЗАХІД».

СЗАТ «КварцМелПром» співпрацюючи з ТОВ «ЄВРОБУДТРЕЙД-ЗАХІД» нанесена шкоду державному товаровиробнику. Шкода нанесена державному товаровиробнику встановлена рішенням у справі 640/6762/20.

Також сторона захисту надала відеозапис подій, які відбулись у березні 2020 року, де ОСОБА_4 з представником потерпілого та іншими особами проводять звірку, щодо наявності можливих цивільно-правових зобов`язань один перед одним.

Щодо зазначених прокурором ризиків, відсутній ризик можливості переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 є особою призовного віку, тобто він є особою, на яку поширюються обмеження, щодо виїзду за кордон на період дії воєнного стану. Зазначена обставина беззаперечно вказує на те, що ризик втечі за межі України значно знизився і це підтверджується введенням на території України воєнного стану, що унеможливлює перетин державного кордону чоловіками призовного віку.

Зокрема, щодо ризику можливого впливу на свідків, то за тривалий час досудового розслідування та з моменту передачі обвинувального акта до суду ОСОБА_4 жодного разу не вжив спроб ініціювати спілкування зі свідками та вчиняти на них тиск. Матеріали досудового розслідування стороні захисту відкриті, тому жодної, навіть потенційної, можливості сховати, спотворити чи знищити зібрані по справі докази у ОСОБА_4 немає.

Щодо перешкоджання з боку обвинуваченого кримінальному провадженню в будь-який в інший спосіб. Враховуючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, зібрані сторонами докази відкриті в порядку ст. 290 КПК України і обвинувальний акт надійшов на розгляд до суду, можливість перешкоджання кримінальному провадженню у будь-який спосіб у ОСОБА_4 відпала.

Відповідно до приписів п. 9) ч. 2 ст. 131, п. 3) ч. 1 ст. 176, ч. 3, 4 ст. 183 КПК України застава виступає самостійним (основним) або альтернативним запобіжним заходом (заходом забезпечення кримінального провадження).

В силу вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У частині 5 цієї статті визначено мінімальні і максимальні розміри застави, які дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та нівелювання ризиків кримінального провадження не самою заставою як видом запобіжного заходу, а заставою у відповідному розмірі, який визначається з урахуванням різних критеріїв, закріплених у ч. 5 ст. 182 та ст. 178 КПК України.

Відповідно, розмір застави впливає на рівень таких гарантій і має бути пропорційним обставинам кримінального провадження, встановленим ризикам кримінального провадження, обов`язкам підозрюваного і стадії кримінального провадження.

За таких умов зменшення або збільшення розміру застави може вважитися зміною запобіжного заходу (застави у відповідному розмірі) на запобіжний захід того самого виду (заставу), однак більшої або меншої суворості.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Тому такий розмір застави в розмірі становить 12 112 000,00 (дванадцять мільйонів сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп., на думку сторони захисту, не є справедливим. Застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 630 600 грн, здатна забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_5 у підтримання клопотання посилався на викладені у ньому обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання зазначивши, що на даний час відсутні підстави для його задоволення.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини вказаного клопотання, суд дійшов висновку про його часткове задоволення, виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти діб до 02 травня 2024 року включно та визначено заставу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 112 000,00? (дванадцять мільйонів сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп., а також покладено ряд обов`язків в разі внесення застави, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертом та спеціалістом у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України, до клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, запобіжний захід може бути змінений, коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу. Тож, загальною вимогою щодо змісту клопотання про зміну запобіжного заходу є зазначення в ньому нових обставин, які не були предметом судового розгляду при застосуванні запобіжного заходу у порядку ст. 194 КПК України.

У клопотанні захисник обвинуваченого просить змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або ж зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до розміру, встановленого п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Однак, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися.

Обставини обвинувачення ОСОБА_4 , а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відсутні достатні докази для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 до закінчення розгляду вказаного кримінального провадження.

Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, слід зауважити, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, питання про продовження якого розглянуто 04 березня 2024 року, не є безальтернативним, оскільки ухвалою суду передбачено його право внести заставу, розмір якої встановлено у розмірі 4 000 (чотири тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 12 112 000,00? (дванадцять мільйонів сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини приділяє увагу питанню визначення розміру застави, яка за своїм характером не буде надмірною та зможе забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них обов`язків. Так, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини «Gafa v. Malta» від 22.05.2018 (заява № 54335/14) зазначено, що тривалість утримання під вартою, про яке йде мова, після надання звільнення під заставу, може викликати питання відповідно до Конвенції (для порівняння, Miкалаускас проти Мальти, № 4458/10, § 122, 23 липня 2013 року утримання під вартою протягом дванадцяти місяців після звільнення під заставу, і Колаковіч, наведене вище, § 53, - утримання під вартою протягом семи місяців після роз`яснень заявником свого фінансового становища після звільнення під заставу). Дійсно, той факт, що заявник залишався під вартою протягом майже дванадцяти місяців після ухвалення рішення звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави (дивіться, mutatis mutandis, Колаковіч, наведено вище, § 72 ).

Відтак, судом проаналізовано всі попередні ухвали, якими визначався розмір застави у даному кримінальному провадженні, зокрема ухвалу від 04 березня 2024 року, якою застава визначена у розмірі 12 112 000,00? (дванадцять мільйонів сто дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Ураховуючи наведене, а також те, що застава виявилася для обвинуваченого непомірною, оскільки внесена не була, зважаючи на практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу поступово зменшуються, суд вважає можливим зменшити розмір застави і визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 2 000 (двох тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000? (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп., яка на даному етапі розгляду кримінального провадження буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, оскільки заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертом та спеціалістом у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави, як альтернативного запобіжного заходу, визначеного на підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2024 року, та визначити заставу у розмірі 2 000 (двох тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 056 000? (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертом та спеціалістом у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк до 02 травня 2024 року.

Відмовити в іншій частині клопотання захисника ОСОБА_5 ..

Строк дії ухвали до 02 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».

Ухвала набирає законної сили після її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 12 квітня 2024 року, о 15 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1