Справа № 146/1859/23
Провадження № 1-кп/150/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні угоду про примирення в межах кримінального провадження №0000164 від 09.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.286-1 КК України.

На стадії судового розгляду подано угоду про примирення від 27.05.2024, яка укладена у відповідності до ст.ст.468, 469, 471, 473, 474 КПК України, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_5 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдану майнову та моральну шкоду потерпілому, а тому із врахуванням ст.69 КК України погоджується понести покарання у виді штрафу розміром 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також потерпілий просять затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо затвердження угоди про примирення, вказавши, що інкримінований обвинуваченому злочин передбачений розділом ХІ КК України «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту» та має двооб`єктивний склад безпека руху та експлуатації транспорту та життя і здоров`я особи, відтак, у такій категорії кримінальних проваджень угоди про примирення не допускаються. Також зазначив, що узгоджене сторонами покарання не відповідає санкції ч.1 ст.286-1 КК України та інтересам держави і суспільства, є занадто м`яким, не слугуватиме виправленню обвинуваченого.

Захисник у відповідь на заперечення прокурора вказав, що угода про примирення відповідає нормам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а тому підлягає затвердженню судом.

Заслухавши думку обвинуваченого, захисника, потерпілого та прокурора, розглянувши матеріали обвинувального акту і угоди про примирення від 27.05.2024, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Так, відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

В угоді про примирення сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним, вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом та на яке він погодився; наслідки невиконання угоди.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії. Водночас, зазначений злочин передбачений розділом ХI КК України «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», та має двооб`єктний склад, а саме: основним безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, і лише його додатковим обов`язковим об`єктом виступає життя і здоров`я особи.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» у такій категорії кримінальних проваджень угоди про примирення не допускаються.

Відповідно до правової позиції ВС України, викладеної в постанові від 31.03.2016 року у справі № 5-27 кс16, на забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.12.2018 у справі №756/11661/17.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», прийнятим ВР України 16.02.2021 року, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України.

Згідно положень п. 2 ч. 7ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Санкція ч.1 ст. 286-1 КК України, передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Як вже зазначалося вище, сторони угоди узгодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Однак, у поданій до суду угоді про примирення сторони не вмотивували, яким чином щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди, що згідно з умовами угоди є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Окрім того, з аналізу частин 1 та 2 ст. 69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, застосовується лише до основного покарання, а згідно ч. 2 ст. 69 КК України додаткове покарання може судом не призначатися за наявності підстав, вказаних у ч. 1 ст. 69 КК України та за наявності умов, вказаних у ч. 2 ст. 69 КК України.

Отже призначення судом на підставі ст.69 КК України додаткового покарання нижче нижчої межі, вказаної в санкції статті, не передбачено кримінальним законом.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, суперечать вимогам закону та інтересам суспільства в частині узгодженого сторонами покарання, суд вважає за необхідне відмовити в її затвердженні.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України, судове провадження продовжується у загальному порядку.

Також суд роз`яснює, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається (ч.8 ст. 474 КПК України).

Керуючись ст.ст. 473, 474 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення від 27.05.2024, яка укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

Продовжити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1