Справа № 129/157/24
Провадження №11-сс/801/467/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Вінниця

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000006 від 04.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сорока Іллінецького району, Вінницької області жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, -

за участю:

прокурора: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2024 року клопотання старшого слідчого СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 задоволено.

Відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю.

Зобов`язано ОСОБА_6 : прибувати за кожною в будь-якій формі вимогою слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження; цілодобово не залишати місце проживання, - житловий будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу

Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали шістдесят днів - по 12 год. 40 хв. 25.07.2024 р. (включно).

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 , будучи повнолітньою особою 27 листопада 2022 року, познайомився із малолітньою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ученицею АДРЕСА_2 . В подальшому, з березня 2023 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зав`язалися відносини. Останні проводили час в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_3 , та в м. Києві, де ОСОБА_6 перебував на тимчасових заробітках.

В кінці березня 2023 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на природні статеві зносини із ОСОБА_9 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, шляхом вступу у статеві зносини з останньою, посягаючи таким чином на нормальний фізичний та психічний розвиток ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_6 , будучи повнолітньою особою, достовірно знаючи про вік неповнолітньої ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на

задоволення власної статевої пристрасті з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, за взаємною згодою з останньою, без застосування фізичного насилля, а також погрози застосування до неї такого насилля, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в кінці березня 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, вперше вступив з нею у природні статеві зносини, а саме: вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій.

У подальшому, в період часу з березня 2023 року по жовтень 2023 року ОСОБА_6 неодноразово вступав у статеві зносини з ОСОБА_9 .

Внаслідок вчинених статевих актів в один із днів квітня 2023 ОСОБА_9 завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину без ознак життя

Згідно висновку судової біологічної експертизи встановлено, що ОСОБА_6 є біологічним батьком мертвонародженої дитини, матір`ю якої є неповнолітня ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю відносно ОСОБА_6 відмовити.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 мотивовано тим, що в матеріалах клопотання відсутні докази, якими підтверджуються ризики визначені ст. 177 КПК України, відсутні підстави для обгрунтованості підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення

Захисник вказує на те, що ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_4 , де орендує шляхом укладення договору оренди житло, працює різноробочим на будівництві, за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно, до якого- небуть виду відповідальності не притягувався.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, підозрюваного ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов"язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 04.01.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом.

Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо, тому у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України.

З урахуванням зазначеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді щодо обгрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_6 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника щодо відсутності доказів обгрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та дійшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінив в

сукупності всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення,

врахував, що ОСОБА_6 на даний час повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, посередню репутацію за місцем проживання, відсутність постійного джерела доходів, вагомих соціальних чинників стримуючого характеру, те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 органи досудового розслідування не повідомляв про місце проживання, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, будучи підозрюваним у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний особисто знайомий із ними та йому відомо місце їх проживання, що вказує на доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю буде достатнім для забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене доводи захисника ОСОБА_5 про необгрунтованість клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу є безпідставними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред"явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

На думку суду апеляційної інстанції запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного носія засобів контролю забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.05.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3