Справа № 128/385/24
Провадження №11-кп/801/442/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 16.01.2024,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, який проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2024, арешт з майна пакетик, в середині якого кристалічна речовина бурого кольору, яку було вилучено у ОСОБА_8 16.01.2024.

Речові докази особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, вагою 0,6686 г, що поміщено до спеціального пакету Експертна служба МВС України та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ухвалено знищити.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/102-24/949-НЗПРАП від 22.01.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Згідно з вироком ОСОБА_8 , 16.01.2024 біля 15-00 год., прогулюючись по вул. Львівське шосе в м. Вінниці (об`їзна дорога), поблизу готельно-ресторанного комплексу «Козацький стан», знайшов на узбіччі автодороги поліетиленовий пакетик, обмотаний клейкою стрічкою синього кольору, із кристалічною речовиною помаранчево-коричневого кольору. Відкривши та оглянувши знайдений поліетиленовий пакетик, ОСОБА_8 зрозумів, що це психотропна речовина, та маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів на території України і відповідальність за їх незаконний обіг, вирішив залишити її собі для власного вживання та помістив знайдену речовину до лівої кишені кофти, тим самим незаконно придбав психотропну речовину.

У подальшому, ОСОБА_8 , 16.01.2024 знайдений ним поліетиленовий пакетик із кристалічною речовиною помаранчево-коричневого кольору, який знаходився в лівій кишені його кофти, незаконно зберігав при собі впродовж певного часу, аж до моменту виявлення кримінального правопорушення працівниками сектору кримінальної поліції Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

16.01.2024 з 17-19 год. до 17-25 год. під час проведення огляду місця події за вказаною адресою ОСОБА_8 у присутності понятих добровільно видав працівникам поліції з лівої кишені кофти, у яку він був одягнений, поліетиленовий пакетик обмотаний клейкою стрічкою синього кольору, в середині якого знаходилася кристалічна речовина помаранчево-коричневого кольору.

Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України від 22.01.2024, в наданій на експертизу кристалічній речовині помаранчево-коричневого кольору, масою 0,8641 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,6686г.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається наступне. Враховуючи те, що ОСОБА_8 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України, прокурор просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_8 , який був представлений захисником ОСОБА_7 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_8 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_8 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини та кваліфікацію вчиненого кримінального проступку, а лише просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На переконання захисника, суд призначаючи покарання, не врахував наявність заяви обвинуваченого ОСОБА_8 щодо спрощеного порядку розгляду справи, яка підтверджує його позицію стосовно щирого каяття та є підставою для застосування до нього мінімального покарання, передбаченого санкцією статті. Захисник вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе із застосування до нього покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, яке буде також буде необхідними та достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, не заперечувала про проведення судового розгляду у відсутність обвинуваченого, оскільки йому відомо про судове засідання, а також у зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його процесуального становища.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, однак не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутність обвинуваченого.

За таких обставин, судовий розгляд здійснено за відсутності обвинуваченого, якийналежним чином повідомлений, оскільки його участь в апеляційному перегляді кримінального провадження за вищевказаних підстав не є обов`язковою.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених у апеляційній скарзі захисника, пояснення захисника та прокурора, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 розглянуто у спрощеному порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, та в апеляційній скарзі захисника не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому колегія суддів переглядає вирок лише в частині призначеного покарання.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ч.1 ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

За правилами ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України належить до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, за місцем проживання скарг, заяв та звернень від сусідів і мешканців на ОСОБА_8 до Комітету мікрорайону «П`ятничани» не надходило, не є інвалідом першої/другої груп.

Суд першої інстанції також врахував наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та наявність обставини, яка його обтяжує, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, зокрема солей PVP.

Колегія суддів зазначає, що санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Натомість судом першої інстанції ОСОБА_8 з врахуванням даних про його особу та обставини, яка пом`якшує покарання, призначено покарання у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів, що становити 34 000 гривень. Тож у даному випадку обвинуваченому призначене покарання у межах санкції статті, при цьому не в максимальному розмірі.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність розміру призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості безпідставні та не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, оскільки судом у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви ухваленого рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених КК України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального проступку, дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначаючи про наявність обставини, яка обтяжує покарання, помилково послався у вироку на вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, зокрема солей PVP.

Колегією суддів установлено, що вказане не було зазначено в обвинувальному акті, у матеріалах кримінального провадження також відсутні докази, які б підтверджували перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у вказаному стані. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, зокрема солей PVP. Водночас виключення з мотивувальної частини вироку вказівки про наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, не є підставою для зміни законного, обґрунтованого та мотивованого по суті рішення, зважаючи на фактичні обставини кримінального провадження.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 05 лютого 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4