Дата документу 19.04.2024 Справа № 334/6793/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6793/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/761/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

На вказану ухвалу потерпілою ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Перевіривши матеріали провадження на предмет можливості відкриття провадження, суддя-доповідач апеляційного суду доходить до висновку про необхідність відмовити потерпілій ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Європейський суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Порядок оскарження рішень суду першої інстанції чітко визначено та регламентовано КПК України.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК (частина 1 статті 392 КПК). Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України (частина 2 статті 392 КПК України).

Отже, ні статтею 392, ні статтею 174 КПК України не передбачено можливість окремого апеляційного оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, на стадії судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Виходячи з матеріалів та характеру провадження, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відноситься до переліку ухвал, які визначені ст. 392 КПК України, а тому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2024 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу потерпілій ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_2