Справа № 464/4566/24
пр.№ 1-кс/464/918/24
У Х В А Л А

26 червня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000541 від 24.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:

Ст. слідчий СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова про арешт майна. Просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного в порядку ст. 208 КПК України, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування таким, а саме на: кепку «Levis» чорного кольору flexfit110, джинсові шорти «Levis» світло-синього кольору, футболку «Marvel» темного кольору, кросівки «Nike» світло срібного кольору.

Клопотання мотивує тим, що вказане майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву до суду у якій просить слухати клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує повністю та просить таке задовольнити.

Володілець майна у судове засідання не викликався.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до такого висновку.

ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 24.06.2024 до ЄРДР за №0000541, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, внесене ст. слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених ним у клопотанні вбачається, що арешт вилученого майна є необхідним для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки наявні ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підстави для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні. Тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст.173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167,170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного в порядку ст. 208 КПК України, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування таким, а саме на: кепку «Levis» чорного кольору flexfit110, джинсові шорти «Levis» світло-синього кольору, футболку «Marvel» темного кольору, кросівки «Nike» світло срібного кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1