Провадження № 1-кс/947/5921/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001205 від 13.09.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205 від 13.09.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.149

КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержувати стабільні кримінальні прибутки, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із вербуванням та переміщенням через державний кордон України на територію Республіки Румунія, у місто Бухарест, жінок, з метою їх експлуатації, з використанням обману та уразливого стану цих осіб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, знаючи про те, що по сусідству з нею проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ніде не працює, не має постійного джерела отримання доходів для належного існування, та страждає на затримку в психічному розвитку, внаслідок чого має низький рівень соціалізації, тобто була матеріально незабезпеченою, обрала її предметом злочинного посягання.

Після цього, реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 шляхом умовляння та переконання під приводом поїздки до м. Одеси, встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої та довірчими відносинами, які склались між ними.

Надалі, ОСОБА_7 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_6 перебуває в уразливому стані через тяжкі особисті, сімейні обставини та не може в повній мірі надавати оцінку тому, що відбувається, шляхом обману, створила у потерпілої хибне уявлення про поїздку начебто до м. Одеса, всупереч волі останньої, 09.04.2023, об 00:35 годині, через пункт пропуску «Орлівка» на вантажному поромі NOVIODUNUM1 перемістила її через державний кордон України до міста Бухарест, Румунія.

Прибувши разом з потерпілою ОСОБА_6 до міста Бухарест, Румунія, ОСОБА_7 поселила останню в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи погрози, матеріальну та іншу залежність потерпілої, у тому числі внаслідок незнання іноземної мови, заборонила потерпілій вільно покидати приміщення вказаної квартири. Розуміючи, що потерпіла ОСОБА_6 не зможе чинити опір протиправним діям, оскільки перебуває в уразливому та безпорадному стані, ОСОБА_7 в період з 10.04.2023 по 27.05.2023 експлуатувала останню, що виразилось у примушенні до здійснення догляду за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше знайомою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також проживає сусідству з нею, не має постійного джерела отримання доходів та страждає на затримку в психічному розвитку, внаслідок чого є матеріально незабезпеченою, обрала останню об`єктом злочинного посягання.

Після цього, реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 шляхом умовляння та переконання у вигідності пропозиції про поїздку на екскурсію до м. Софія, Болгарія, встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої та довірчими відносинами, які склались між ними.

Надалі, ОСОБА_7 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_10 перебуває в уразливому стані через тяжкі особисті, сімейні обставини та не може в повній мірі надавати оцінку тому, що відбувається, шляхом обману, створила у потерпілої хибне уявлення про поїздку начебто до м. Софія, Болгарія, всупереч волі останньої, 21.05.2023 перемістила її через державний кордон України до міста Бухарест, Румунія.

Прибувши разом з потерпілою ОСОБА_10 до міста Бухарест, Румунія, ОСОБА_7 поселила останню в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи погрози, матеріальну та іншу залежність потерпілої, у тому числі внаслідок незнання іноземної мови, заборонила потерпілій вільно покидати приміщення вказаної квартири. Розуміючи, що потерпіла ОСОБА_10 не зможе чинити опір протиправним діям, оскільки перебуває в уразливому та безпорадному стані, ОСОБА_7 в період з 22.05.2023 по 27.05.2023 експлуатувала останню, що виразилось у примушенні до виконання господарських робіт у вищевказаній квартирі.

Крім цього, ОСОБА_7 , використовуючи підневільний стан потерпілої ОСОБА_10 , примусила останню звернутись до державних органів Румунії з метою отримання матеріальної допомоги, що призначається для громадян України, що були змушені покинути територію своєї держави, маючи на меті привласнити вказані кошти.

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, встановлення особи чи осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, а також притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, надано доручення співробітникам Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області задля встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного злочину.

На виконання доручення слідчого оперативними співробітниками УМП ГУНП в Одеській області встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетна ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного демографічного реєстру.

В ході досудового розслідування 27.04.2024, в період часу з 07 години 36 хвилин по 08 годину 57 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone 8+» ІМЕІ: НОМЕР_1 , із СІМ карткою на номер № НОМЕР_2 .

В подальшому, вищевказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом та винесено відповідну постанову від 27.04.2024.

Слідча звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився надав заяву в якій клопотання підтримав, просив розглянути у його відсутності.

ОСОБА_11 повідомлена про дату та час розгляду клопотання за допомогою інтернет месенджеру, що підтверджується довідкою про направлення СМС повідомлення.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати що було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Накладення арешту на мобільний телефони необхідно для проведення його огляду з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.149 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 27.04.2024 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001205 від 13.09.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.149 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27.04.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 8+» ІМЕІ: НОМЕР_1 , із СІМ карткою на номер № НОМЕР_2 , із забороною права відчуження, розпорядження та користування майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1