Справа № 343/1657/23
Провадження № 11-кп/4808/233/24
Категорія ч. 4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000270 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 31 травня 2021 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці 2 дні, звільненого 14 липня 2022 року в зв`язку з відбуттям покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Не погоджуючись із вироком, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок суду скасувати, запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт, надати йому можливість доглядати за матір`ю інвалідом.

Вважає, що суд та прокурор своїми діями порушують права людини «живої» та своїми незаконними діями не надають йому можливості доглядати за матір`ю, крадіжки велосипеда не вчиняв. В ломбард здав чужий велосипед.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку, тобто таємно викрав чуже майно, повторно та в умовах воєнного стану.

Злочин вчинено за таких обставин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Надалі дія воєнного стану на території України неодноразово продовжувалася і воєнний стан діє на даний час. Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин. Так, 27.03.2023 року приблизно о 19.45 год. ОСОБА_7 перебував в магазині «ЕКО маркет» ТОВ «Торговий дім Аванта» (), що знаходиться в м. Долина пр. Незалежності 3А, де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану 27.03.2023 приблизно о 19:45 год., перебуваючи у торговому залі вказаного магазину, ОСОБА_7 зібрав зі стелажів магазину в кошик для товарів, що знаходився в торговому залі, наступні товари: одну упаковку кави меленої «Сагtе поіг Іпtепsе», вагою 250 г вартістю 100,10 грн., одну упаковку сиру «Звенигора Голандський», вагою 200 г вартістю 70,42 грн., одну пляшку лікеру «Ваllеуs Огiginal» 0,5 л вартістю 310,78 грн., які в подальшому помістив до пакету білого кольору, що знаходився в корзині, залишивши товар на підлозі торгового залу, таким чином приготувавши вказані речі до викрадення, після чого покинув приміщення торгового залу. Того ж дня о 20.06 год. ОСОБА_7 знову зайшов до торгового приміщення магазину «ЕКО маркет», підійшов до кошика з продуктами, які попередньо залишив там в пакеті, взяв пакет з товарами та вийшовши повз каси непоміченим, покинув місце вчинення злочину, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ТОВ «Торговий дім Аванта» спричинено матеріальну шкоду на суму загальну 481,30 гривень.

Крім того, в нічний час з 03.07.2023 року на 04.07.2023 року (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 проходив неподалік багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , де побачив відчинені двері четвертого під`їзду та вирішив зайти для пошуку майна, яке можна викрасти. На першому поверсі біля поштових скриньок ОСОБА_7 побачив велосипед марки «Fогmиlа Rоdео», який належить ОСОБА_10 , до заднього колеса якого був пристебнутий велосипедний тросовий замок. В той час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного велосипеда. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно, за допомогою кусачок по металу, які він попередньо взяв із собою, перекусив велосипедний тросовий замок та викрав велосипед марки «Fогmиlа Rоdео» вартістю 3 977,00 грн., який належить ОСОБА_10 , після чого покинув місце вчинення злочину, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши збитків потерпілому на вищевказану суму.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просили змінити вирок та призначити більш м`яке покарання;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим, а тому просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1285 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

Твердження апелянта про те, що крадіжку велосипеда він не вчиняв спростовується сукупністю доказів по справі, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який суду пояснив, що 03.07.2023 року пізно ввечері він залишив свій велосипед в під`їзді на першому поверсі біля поштових ящиків, замкнув заднє колесо на трос. Наступного дня близько 09:00 год. виявив відсутність велосипеда. В під`їзді були відкриті двері, тому він зрозумів, що велосипед викрали, про що повідомив поліцію. Пізніше проводився огляд камер відоспостереження з ломбарду м. Калуша і він впізнав свій велосипед по певних ознаках, зокрема, по крилах та болотниках, які встановлював особисто;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав, що до серпня 2023 року працював оперуповноваженим у відділенні поліції в м. Долина, де перативним шляхом було встановлено, що ОСОБА_7 викрав велосипед, який згодом здав в ломбард, а також продукти з супермаркету;

- даними рапорту старшого інспектора-чергового Долинського ВП, від 04.07.2023 року за № 2664, згідно з яким 04 липня 2023 року о 09:01 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що протягом ночі невідома особа викрала спортивний велосипед;

- змістом протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 липня 2023 року;

- повідомленням генерального директора ПТ «Ломбард «Фінанс» ОСОБА_12 від 25 липня 2023 року № 422/07, згідно з яким ОСОБА_7 звертався до ломбардного відділення з приводу закладу велосипеда марки «Formula Rodeo» 04 липня 2023 року о 12:09 год.;

- протоколом огляду речового доказу від 13 липня 2023 року та доданого до нього СD-R-диску із записами з камер відеоспостереження ПТ «Ломбард «Фінанс» на яких зафіксовано інформацію про те, що 04 липня 2023 року о 10:56:45 год. ОСОБА_7 заходить в приміщення ломбарду ПТ «Ломбард «Фінанс» з велосипедом червоного кольору, де заповнює відповідні бланки, отримує кошти та покидає приміщення;

- речовим доказом вищевказаним СD-R-диску із записами з камер відеоспостереження ПТ «Ломбард «Фінанс», відтвореним в судовому засіданні, де зафіксована інформація, викладена в протоколі огляду речового доказу від 13 липня 2023 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку вказаним доказам.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив зібрані докази в сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання ОСОБА_7 в цій частині є суперечливими та неправдивими, оскільки він в суді ствердив, що його імовірний знайомий зателефонував йому з приводу велосипеда приблизно о 21.00 год. вечора, в той час, коли потерпілий залишив велосипед в під`їзді тільки о 23.00 год., тобто, станом на 21.00 год. велосипед ще не був викрадений та перебував у володінні потерпілого ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції ретельно перевірив пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 185 КК України у судовому засіданні доведена повністю, доводи останнього суд розцінює, як спробу уникнути від кримінальної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтовано висновки про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Епізод крадіжки від 27 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також посилається на невідповідність покарання, призначеного йому судом першої інстанції, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його явною несправедливістю через суворість, тому суду апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вище вимог закону, та при визначенні ОСОБА_7 покарання було належним чином враховано обставини, зазначені апелянтом.

Суд першої інстанції, як і зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, востаннє 31 травня 2021 року Долинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці та 2 дні, яке відбув та був звільнений 14 липня 2022 року, депутатом не є, згідно з довідками КНП «Долинська багатопрофільна лікарня», за допомогою до нарколога та психіатра не звертався.

Згідно з досудової доповіді провідного інспектора сектору Калуського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» ОСОБА_13 від 14 вересня 2023 - беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу імовірність вчинення повторного правопорушення, на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства - середній.

Суд першої інстанції не встановив обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_14 просить призначити йому більш м`якого покарання.

Колегія суддів зауважує, що застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Призначення покарань інших більш м`яких або меншого строку, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, даних про особу обвинуваченого, з врахуванням принципу гуманізму, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно і підстав для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_14 покарання за ч. 4 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Саме таке покарання є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, зокрема неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за результатами розгляду апеляційної скарги не встановлено, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5