Номер провадження: 11-сс/813/510/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Умань, Черкаської області, громадянки України, освіта вища, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, ФОП, раніше судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000689 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин наступної доби, до 22.04.2024 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), що свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Крім того, оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрювана ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що

- ризики, заявлені слідчим не підтверджені жодними доказами; судом не враховано особу підозрюваної, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, позитивну репутацію за місцем проживання ,

- слідчий суддя не врахував того, що підозрювана наглядає за своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, потребує постійної уваги та перебуває на обліку у Чорноморській лікарні з тяжкими хворобами, а тому застосування такого запобіжного заходу поставить підозрювану вкрай скрутне становище, оскільки не зможе в належний спосіб здійснювати такий догляд.

Крім того зазначає, що на даний момент її чоловік ОСОБА_10 є військовослужбовцем, який періодично приїздить додому, а перебування підозрюваної під домашнім арештом може позбавити можливості захисника України отримати особисту увагу та підтримку.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виходячи зі змісту положень ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 22, ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваної ухвали в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, враховуючи висловлені прокурором заперечення.

Домашній арешт, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У частині 6 ст. 181 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. При цьому сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

За змістом ст.184 КПК України, підставою застосування будь-якого запобіжного заходу і відповідно продовження строку його дії, є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, підозрюваною обґрунтованість пред`явленої підозри не оскаржується, а тому ухвала слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення «достатні підстави».

Так, існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини /далі ЄСПЛ/ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які встановлені слідчим суддею, а саме того, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному провадженні, перешкоджати провадженню іншим чином, колегія суддів встановила належне обґрунтування наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваної, у тому числі про її сімейний, майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На переконання апеляційного суду, наразі існує ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тяжкістю кримінального правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 .. Зважаючи на час, який минув з моменту повідомлення ОСОБА_8 про підозру 22.02.2024 року, на час постановлення оскаржуваного рішення, даний ризик продовжує існувати.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваної з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Отже, наведені відомості у своїй сукупності обґрунтовано свідчать, що підозрювана на даний час має реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Апеляційний суд хоча і враховує, що підозрювана ОСОБА_8 дотримується належної процесуальної поведінки, однак наголошує, що в оскаржуваному рішенні встановлено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які підозрювана має реальну можливість здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також, колегія суддів приймає до уваги посилання захисника, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, утримає неповнолітню дитину та має хвору на хронічні захворювання матір, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, колегія суддів враховує фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Враховуючи встановлені вище обставини вчинення розслідуваного злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 , а також існуючі ризики, апеляційний суд вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби. Інші більш м`які запобіжні заходи не відповідатимуть потребам виконання завдань цього кримінального провадження та не будуть достатніми для стримування підозрюваної від реалізації відповідних ризиків.

Тому, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків, продовження існування яких правильно встановив слідчий суддя.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000689 від 14.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4