Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/680/24
номер провадження 1-кс/695/191/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2024 за № 0000225 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000225 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000225, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2024 року працівниками поліції затримано ОСОБА_5 по вул. Шевченка у м. Золотоноша Черкаської області, який займався збутом наркотичної речовини.

На місце пригоди була відразу направлена слідчо-оперативна група з метою невідкладного фіксування місця вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів. Під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та під час особистого обшуку було виявлено та вилучено:

-один згорток з лівої кишені, який поміщено до сейф-пакету №PSP1479502;

-зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479503;

-телефон, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479504;

-пристрій для куріння, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479505;

-поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479506;

-поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507;

-згортки в кількості 17 штук, які поміщено до сейф-пакету №PSP1128546.

Слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в порядку ст. 40 КПК України направлено доручення оперативному підрозділу з метою встановлення ймовірного місця збуту наркотичних засобів, перевірки можливих місць збуту: лісопосадки поблизу вулиці Шевченка, 12 та вулиці Тельмана в м.Золотоноша. В установленому законом порядку на виконання доручення слідчого від оперативного підрозділу Золотоніського РВП отримано рапорт про те, що в ході виконання доручення в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000225 від 17.02.2024 за ч. 1 ст. 307 КК України, при перегляді відео з боді-камер працівників СРПП, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причетний до збуту наркотичний речовин.

У подальшому вищевказаний громадянин повідомив, що займався збутом наркотичних речовин в лісопосадці поблизу вулиці Шевченка, 12 та вулиці Тельмана в м. Золотоноша.

На місце можливих місць збуту було здійснено виїзд, а саме: до місця на яке вказав ОСОБА_5 та виявлено, що на місці на яке вказав ОСОБА_7 , наявні зрушення цілісності ґрунту, під час огляду яких виявлено згорток в чорній ізолюючій стрічці, в яких можливо містяться наркотичні засоби, про це повідомлено слідчого ОСОБА_6 . Слідчий прибув на місце та провів огляд місця події за участю понятих та вилучив п`ять згортків в ізолюючій стрічці в яких знаходилися зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору.

Окрім того встановлено, що ОСОБА_5 за допомогою мобільного пристрою здійснював фотофіксацію, на яких позначав геопозиції місць залишення наркотичних речовин та повідомив, що дані фото із гео-даними планував надіслати через мобільний додаток телеграм до невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

На теперішній час існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на поліетиленовому пакеті, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479507, можуть бути наявні сліди та залишки заборонених речовин, а також сліди пальців рук та генетичних ознак осіб.

Постановою слідчого від 17.02.2024 вилучений телефон, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479504, та поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Про важливість вказаних речових доказів свідчить те, що вказані речові докази зберегли на собі інформацію та сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення кримінального провадження, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідністю проведення з вказаним транспортним засобом та змивом речовини бурого кольору експертиз, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на телефон, який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479504, та поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507.

У судовому засіданні слідчий та прокурор на задоволенні клопотання наполягали повністю, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та вказуючи, що із вказаними речовими доказами необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема експертиз (комп`ютерно-технічну та дактилоскопічну), а тому вказані заходи є необхідними для запобігання можливості пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі вказаного майна.

Володілець майна, його законний представник та захисник у судове засідання повторно не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду клопотання ставились до відому належним чином.

Так як неявка вказаних осіб, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання, слідчий суддя розглядає клопотання за їх відсутності.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000225, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 17.02.2024 року було виявлено та вилучено, в тому числі й мобільний телефон марки «Iphone», який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479504, та поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507.

Постановою слідчого від 17.02.2024 виявлені та вилучені телефон телефон марки «Iphone», який поміщено до сейф-пакету №PSP 1479504, та поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України - заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що вказаний вище транспортний засіб та змив речовини бурого кольору є тимчасово вилученим майном, має доказове значення у даному кримінальному провадженні та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки містить на собі пошкодження та сліди, що виникли внаслідок ДТП, тобто є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Крім того, слідчий суддя враховує, що вказані речові докази необхідні для проведення відповідних судових експертиз, про що вказав прокурор у судовому засіданні. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст.98 КПК України.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя проходить до висновку, що клопотання є таким, що підлягає до задоволення повністю.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Порядок зберігання арештованого майна визначено положеннями «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

У рамках кримінального провадження №0000225 від 17.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, накласти арешт на майно, вилучене під час проведення особистого обшуку 17.02.2024 року ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Іphone», який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479504, та поліетиленовий пакет, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1479507, що зберігаються у кімнаті збереження речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Золотоноша Черкаської області, вул. Січова, 3.

Копію ухвали направити власнику майна та володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1