Справа 75915196/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3269/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком у кримінальному провадженні №0001709, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 31.05.2019 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 03.07.2020 року,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_8 , 12.07.2022 у денний час доби, знаходячись у приміщенні загального коридору під`їзду АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, таємно викрав велосипед марки «Oskar Piranha», що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав майнової шкоди у розмірі 7740 грн.

Так, 12.07.2022 року у денний час доби, ОСОБА_8 , перебуваючи на 4 поверсі під`їзду АДРЕСА_2 проходив повз загальний коридор квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 вказаного будинку.

При цьому, ОСОБА_8 , побачивши, що вхідні двері до загального коридору не замкнені, зайшов всередину та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, викрав з приміщення майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: велосипед марки «Oskar Piranha», чорно-зеленого кольору, вартістю 7740 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_8 направився до ломбардного відділення ПТ «Ай Ті «Ломбард», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Василя Порика, 13, де заклав викрадений велосипед, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 7740 гривень.

Крім цього, 15.07.2022, ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду, що належить ОСОБА_9 , викупив вказаний велосипед та повернув власниці.

На вказаний вирок захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати, як незаконний, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вважає, що з наданих стороною обвинувачення доказів неможливо встановити, що саме ОСОБА_8 вчинив вказане кримінальне правопорушення. На думку захисника, докази є недопустимими та встановлені судом обставини поза розумним сумнівом не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їх достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд у мотивувальній його частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, його наслідки.

На переконання колегії суддів, дії засудженого ОСОБА_8 з урахуванням обсягу пред`явленого обвинувачення суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про неналежність та недопустимість доказів у вироку, які покладені в основу обвинувачення ОСОБА_8 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів уважає об`єктивно необґрунтованими і вкрай неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються комплексом наведених у судовому вироку доказів, є надуманими, неконкретними та висунутими ними з метою підтримання будь-яким чином обраної позиції захисту. При цьому всі наведені у вироку докази зібрані в стадії досудового розслідування та під час судового розгляду провадження судом першої інстанції, які покладені ним в основу обвинувального вироку, отримані, досліджені, перевірені та оцінені відповідно до вимог КПК України та нічим не знеславлені.

Дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, надавши кожному з них належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відношення обвинуваченого до скоєного та дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, офіційно не працює, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, та дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при сукупності обставин, які суд першої інстанції брав до уваги при призначенні покарання, можливе звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, оскільки повернув викрадене майно, щиро розкаюється у скоєному.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 щиро розкаюється у скоєному та зробив для себе належні висновки, перебуваючи на волі, може працювати і сумлінно виконуючи свої обов`язки зможе приносити користь державі, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З урахування наведеного, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування основного призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки є справедливим та обґрунтованим, з урахуванням всіх фактичних обставин в сукупності, та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а встановлений випробувальний термін буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника - задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя