Справа № 638/5804/24
Провадження № 1-в/638/243/24
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року вироку щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Згідно з вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.12.2022 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років 6 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати із 30 вересня 2022 року.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.12.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харків від 05.10.2017р. та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вироком Київського районного суду м. Харків від 05.10.2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

-за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено ОСОБА_5 за сукупністю злочинів покарання у вигляді 6 /шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 р. у вигляді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 /шести/ років 1 /одного/ місяця років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 від ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 статті 389 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання за цією статтею у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року за правилами п. 4) ч.1 статті 72 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) місяця 28 днів арешту.

29 березня 2024 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Андрій Ольховський вніс на розгляд суду подання, в якому просив суд привести вирок Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року.

В обґрунтування подання зазначив, що 28 березня 2024 року набрав законної сили Закон України щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року, яким на підставі частини 1 пункту 4 внесено зміни у статтю 60 Кримінального кодексу України.

В судове засідання засуджений та представник виправної колонії не з`явилися, надали заяви про розгляд подання за їх відсутністю. Прокурор проти проведення судового засідання без повної фіксації не заперечував.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для приведення вироку Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023, з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року, невідбуте покарання за яким за правилами ст. 71 КК України частково приєднано до покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року, частину невідбутого покарання за яким на підставі ст. 71 КК України приєднано до покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року, покарання за яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуло менш суворе покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено покарання у вигляді 1 місяця 28 днів арешту за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23 серпня 2023 року, яким на підставі частини 1 пункту 4 внесено зміни у статтю 60 Кримінального кодексу України, та визначено, що «1. Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців. 2. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років».

Згідно зі ст. 60 КК України, в редакції чинній станом на 28 березня 2024 року, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Зміни також внесено до ч. 2 ст. 389 КК України, санкція якої, в чинній редакції, передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, санкція ч. 2 ст. 389 КК України, за якою вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року призначено покарання у вигляді 1 місяця арешту, на даний час не передбачає такого покарання як арешт.

За таких обставин, наявні підстави для вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 1 та 3 статті 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, чинну на даний час санкцію ч. 2 ст. 389 КК України, за якою засуджено ОСОБА_5 , суд не вправі застосувати до нього покарання у виді обмеження волі, оскільки така міра покарання є більш суворою за призначене вироком суду покарання, враховуючи положення ст. 51 КК України, а відтак погіршує становище засудженого.

Згідно зі ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

За таких обставин, наявні підстави для заміна призначеного покарання у виді арешту більш м`яким, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 389 КК України в чинній редакції, а саме покаранням у виді пробаційного нагляду строком 2 місяці, що відповідає положенням ст. 59-1, 72, 389 КК України і не погіршує становище засудженого.

Водночас, підстав для приведення покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року, за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року, немає.

Керуючись ст. 539, 537 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року вироку щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком два місяці.

На підставі ч.1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року за правилами пп. в) п. 2 ч.1, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) 26 днів пробаційного нагляду.

Покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1