ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року у кримінальному провадженні №00000233 від 14 березня 2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.28, ч.3 ст 307 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Також просить, у разі якщо суд дійде висновку щодо відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, визначити мінімальний розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважаючи ухвалу необґрунтованою, вказує, що ризики вказаній в ній є відсутніми та слідчий не довів суду, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований.

Зазначає, що слідчим суддею безпідставно не було визначено розмір застави, що є порушенням ч.3 ст.183 КПК України.

Звертає увагу, що під час перебування ОСОБА_7 під вартою у нього сильно погіршився стан здоров`я, він страждає на безсоння та жодні препарати не допомагають, йому неодноразово були викликані лікарі, у тому числі психіатр та терапевт, що підтверджується відповідними документами.

_____________________________________________________________________________

ЄУНСС: 727/2410/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/71/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Таким чином, вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою шкодить здоров`ю ОСОБА_7 , що суперечить завдання кримінального провадження.

Вказує, що суд залишив поза увагою, те, що ОСОБА_7 є офіційно працевлаштованим, має постійне місце проживання, позитивно характеризується серед знайомих та колег, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 3 групи та потребує постійного догляду і неодноразових приймань ліків, що є неможливим у заявку із обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дані обставини вважає достатніми для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на нічний домашній арешт, що відповідатиме особі підозрюваного та забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що в складі злочинної організації в період з 30.03.2023 по 24.07.2023 року вчинив ряд особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та інших кримінальних правопорушеннях проти здоров`я населення, а саме: виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, збут психотропної речовини амфетамін.

14.09.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255 та ч.3 ст.307 КК України та 15.09.2023 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Чернівці від 11.12.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до 14.03.2024 року.

07.02.2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 14 березня 2024 року.

23.02.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307 КК України.

01.03.2024 року визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, орган досудового розслідування за дорученням прокурора повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування та надав доступ до матеріалів , які є в розпорядженні слідства. На даний час виконуються вимоги ст.290 КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не клопотав про участь в судовому засіданні, тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України апеляційним судом не викликався.

Захисник до початку апеляційного розгляду подав клопотання, у якому просив проводити судове засідання за його відсутності.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позицію прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 307 КК України

Слідчим та прокурором при ініціюванні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах судового провадження докази свідчать про причетність останнього до кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя при ухваленні рішення правильно, у відповідності з ч.3 ст.199 КПК України, врахував існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Також обґрунтовано слідчий суддя врахував, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були заявлені на час обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні злочинів у складі злочинної організації, створеної ОСОБА_9 , в різних містах України, зокрема м. Київ та Чернівецької області, безпосередньо виконавцями яких були також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 255, ч.4 ст.28 ч. 3 ст. 307 КК України, які інкримінуються ОСОБА_7 є особливо тяжкими, за їх вчинення передбачене покарання у виді позбавлення виді на строк до 12 років.

Вказані обставини, тяжкість ймовірного покарання за вчинені злочини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, на переконання колегії суддів, заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою продовжують існувати та не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Посилання захисника на те, що підозрюваний має місце роботи, постійне місце проживання, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не є, із врахуванням наведених вище обставин, характером кримінальних правопорушень, підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу.

Доводи захисту на наявність у ОСОБА_7 ряду захворювань не можуть бути визнані обставинами, які перешкоджають його триманню під вартою, оскільки поставлений діагноз ОСОБА_7 , згідно доданої захистом відповіді філії ЦОЗ ДКВС України у Чернівецькій, Івано-Франківській, Тернопільській областях, не унеможливлює його перебування під вартою, так як вказаних рекомендацій лікаря, останній може дотримуватися в умовах утримання СІЗО.

Інших даних, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора в матеріалах справи не міститься та стороною захисту не надано.

Доводи захисника про те, що слідчим суддею всупереч вимогам закону не було визначено розмір застави ОСОБА_7 , є безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

Таким чином, не визначення розміру застави належить до дискреційних повноважень слідчого судді, яке приймається з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, суспільної небезпечності інкримінованих злочинів та особі підозрюваного.

Отже, ухвала слідчого судді за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 197, 199, 309, 404,405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.03.2024 року

(дата засвідчення копії)