Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4884/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/374/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

підозрюваного; ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 травня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 ,-

встановила:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.189 КК України.

28 травня 2024 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 27.07.2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5, ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також підстави вважати, що такі вчинено з погрозами застосування насильства, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважав за можливе не визначати розмір застави, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу слідчого судді в частині не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу та визначити підозрюваному ОСОБА_10 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 п.п.1,3,4,8 ст.194 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо застосування ОСОБА_7 фізичного насильства щодо потерпілого поєднаного з вимаганням, внаслідок чого не визначила розміру застави.

Посилається на те, що згідно протоколу НСРД від 06.12.2023 у розмові між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 , на який він звертав увагу суду, останній підтверджує отримання тілесних ушкоджені, від ОСОБА_7 , які взагалі не пов`язано з вимаганням коштів.

Таким чином, на думку захисника, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність можливості визначити розмір застави.

Твердить, що суд першої інстанції не в повній мірі розглянув можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів та проігнорував, що прокурором не доведено неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Факт підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину за відсутності фактів ухилення підозрюваного від суду не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді застави.

Вважає, що доводи клопотання слідчого, що підозрюваний ОСОБА_7 , вчиняв інкриміновані йому злочини стосовно ОСОБА_11 , йому достовірно відомо місце його проживання, шо кримінальне провадження перебуває в активній стадії документування, перевірки та з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень, є необґрунтованими.

Протягом всього часу досудового розслідування ОСОБА_7 не здійснював впливу ні на потерпілого, ні на свідків, не перешкоджав іншим чином кримінальному провадженню.

Надані слідчим докази та зазначені прокурором підстави (ризики) не доводять виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 який в силу ст. 89 КК України не має судимості, одружений, має постійне місце проживання, не ухиляється від проведення слідчих дій, та дійшов помилкового висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Посилається на те, що досудове розслідування завершене 23.05.2024, з огляду на долучені характеристики, гарантійний лист про можливість офіційного працевлаштування ОСОБА_12 , його сімейний стан, міцність соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

02.01.2024, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 якому в цей же день у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2024 у справі № 296/119/24 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 01.03.2024.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира № 296/1660/24 від 27.02.2024 строк досудового розслідування продовжено до 5-ти місяців, тобто до 02.06.2024.

У подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_13 неодноразово продовжувався, востаннє 25.04.2024р. Корольовським районним судом м.

Житомира терміном до 02.06.2024р. включно, без визначення розміру застави.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Таким чином, починаючи з 23.05.2024 строк досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні не рахується у зв`язку з виконанням вимог ст. 290 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України, ч.4 ст.186 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_14 вказував на його причетність до вимагання, спричинення йому тілесних ушкоджень, а проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями зафіксовано його розмови з підозрюваним, що в сукупності з розмовами інших співучасників та присутність при отримання коштів у потерпілого вказує на обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підозрюваному супроводжувалось вчинення психологічного тиску на потерпілого, заподіянням тілесних ушкоджень, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що досудове розслідування завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення, що свідчить про необхідність забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, має постійне місце проживання, не ухиляється від проведення слідчих дій, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що злочин вчинено з застосуванням насильства та погрозою його застосування апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 травня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: