Справа №760/9197/24
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0000016, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одружений, працює директором ТОВ «Техприлад», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Техприлад» () зареєстровано 17.07.1995, за адресою: м. Львів, вул. Антоновича, буд. 116. Вказана юридична особа здійснює господарську діяльність з виробництва інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації (КВЕД 26.51). Згідно зі статутними документами керівником та генеральним директором ТОВ «Техприлад» є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засновниками і кінцевими бенефіціарними власниками є ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Також, встановлено, що основним торговим партнером ТОВ «Техприлад» є ООО «Монолит» (інн ), зареєстровано за адресою: рф, АДРЕСА_2 директором вказаного російського підприємства є ОСОБА_10 , засновником є громадянка російської федерації ОСОБА_11 . Згідно з «единой информационной системы в сфере закупок рф» ООО «Монолит» проводить господарську діяльність з суб`єктами господарської діяльності державного сектору економіки рф, серед яких є: федеральное государственное бюджетное учреждение « Мурманское управление по гидрометеорологии и мониторингу окружающей среды », федеральное государственное бюджетное учреждение « Центрально-черноземное управление по гидрометеорологии и мониторингу окружающей среды », федеральное государственное бюджетное учреждение «Cахалинское управление по гидрометеорологии и мониторингу окружающей среды» та ін., при цьому предметом поставки стали: «радиозондовая оболочка N?500», «поставка пластифицированных радиозондовых оболочек», «Средство измерений N?2 Аэрологический радиозонд типа АК2-02м, частота 1782 МГц» та ін.

Починаючи з 2014 року розпочато торговельні відносини (експортні операції) між ТОВ «Техприлад» та ООО «Монолит», предметом постачання були інструменти і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації.

20 лютого 2014 року російською федерацією розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію півострова Крим, захоплення державних установ та організацій, військових частин.

Постановою ради федерації федеральних зборів рф «Про використання збройних сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту збройних сил рф, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту рф на використання збройних сил рф на території України.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків.

27.09.2022 Постановою КМУ №1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію російської федерації» заборонено вивезення за межі митної території України товарів за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), торговельною країною та/або країною призначення яких є російська федерація.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Враховуючи викладені обставини, усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території рф, в тому числі надання послуг і робіт підприємствам держави - агресора є незаконним, подальше постачання вищевказаної продукції завдає шкоду Україні.

Проте, Генеральний директор ТОВ «Техприлад» ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи намір й надалі здійснювати допомогу державі-агресору шляхом постачання матеріальних ресурсів, розробив схему передачі виготовленої ТОВ «Техприлад» продукції в порушення встановлених чинним законодавством України.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 , за допомогою власної електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », шляхом листування зі службовими особами ООО « Монолит » (електронна поштова скринька « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), дійшли згоди про продовження експорту продукції ТОВ «Техприлад» до ООО «Монолит», шляхом прихованого транзиту товарів через Республіку Болгарія (компанія « Alatli Warehouse»).

Згідно злочинного плану ОСОБА_7 та представники ООО «Монолит» дійшли домовленості, що після вивозу товарів з митної території України, вони будуть переміщені на адресу транспортної компанії «Alatli Warehouse», що розташована на території Республіки Болгарія, після чого за допомогою послуг вказаного перевізника товари фактично реекспортовано до ООО « Монолит » (на територію рф).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 01.08.2022, реалізуючи злочинний умисел, будучи уповноваженим на укладання та підписання зовнішньоекономічних контрактів (договорів), здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, усвідомлюючи, що постачання товарів ТОВ «Техприлад» до країни-агресора в умовах військового стану сприятиме її економічному розвитку та буде спрямовуватись у тому числі на розвиток військово-промислового комплексу російської федерації, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, почав готувати та особисто підписувати контракти, специфікації, а також інші документи щодо характеристик та постачання товару, а також безпосередньо організовувати відправку товару ТОВ «Техприлад» на адресу транспортної компанії «Alatli Warehouse», що розташована на території Республіки Болгарія.

Окрім цього, встановлено, що 01.08.2022 та 10.01.2023, генеральним директором ТОВ «Техприлад» ОСОБА_7 підготовлено та укладено контракти № 001/0108, № 002/10/01 з турецькою компанію «Digisat teknolojileri pazarlama ihracat ithalat Itd. sti», при цьому місцем розвантаження товару вказана транспортна компанія «Alatli Warehouse» (Республіка Болгарія).

На виконання вказаного контракту, здійснені такі експортні операції.

Згідно з митною декларацією «UA209140/2022/096406» від 15.09.2022, ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 12 600 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митною декларацією «22 UA23U6 » від 02.11.2022, ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 109 620 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митною декларацією «23 UA11U4 » від 17.02.2023, ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 245 886 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митною декларацією «23 UA60U6 » від 28.04.2023, ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 253 485 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митними деклараціями «23 UA85U0 » та «23 UA86U9 » складених у межах додаткової угоди No1 від 09.06.2023 до контракту № 002/10/01 від 10.01.2023, ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 87 570 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митною декларацією «23UA39U7», ТОВ «Техприлад» експортувало товар - «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 40 320 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

Згідно з митною декларацією «23UA49U4», ТОВ «Техприлад» експортувало «Частини до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачі температури та відносної вологості повітря», загальною вартістю 84 420 дол. США, місце розвантаження - «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse».

При цьому, встановлено, що укладені контракти між ТОВ «Техприлад» та турецькою компанію « Digisat teknolojileri pazarlama ihracat ithalat Itd. sti » виконані, а українську продукцію реекспортовано із залученням транспортної компанії «Plovdiv, Bulgaria, Alatli Warehouse », тобто здійснено подальше переміщення товарів до складських приміщень ООО « Монолит » на території російської федерації.

За наслідком отримання вищевказаних товарів ООО «Монолит», використовуючи власну електронну поштову скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в листуванні з ТОВ «Техприлад» (електронна поштова скринька « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») повідомило про отримання товару та здійснення відповідних розрахункових платежів на банківські рахунки ТОВ «Техприлад».

Таким чином, ТОВ «Техприлад», в особі генерального директора ОСОБА_7 , протягом 2022-2023 років здійснило виробництво та подальший експорт на адресу російського підприємства ООО «Монолит» товарів у вигляді частин до гідрометеорологічного обладнання, перетворювачів температури та відносної вологості повітря, на загальну суму 833 901 доларів США, які у подальшому направлені до підприємств державного сектору економіки.

18.04.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для переховування його від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_7 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечувала та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість підозри.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував свою вину вчинені кримінального правопорушення та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 вбачається, що 09.01.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

18.04.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, зокрема протоколом обшуку від 18.04.2024; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 29.02.2024; відповіддю на доручення від 13.03.2024; відповіддю на доручення від 29.03.2024; протоколом огляду від 27.02.2023 та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_7 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені спільники ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інший злочин, тим самим створивши умови для переховування його від органів досудового слідства та суду, що унеможливить здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, вимоги КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою на певний строк, слідчим суддею також було враховано вік підозрюваного та стан здоров`я, його майновий та сімейний стан, репутацію, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Разом з цим, стороною захисту не спростовано висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні підстави для відмови у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час судового розгляду, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Перебування України в умовах воєнного стану, фактичні обставини провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, також дають підстави вважати, що застосування альтернативних запобіжних заходів є неможливими для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21 години 05 хвилин 18 квітня 2024 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 21 годині 05 хвилин 17 травня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1