Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3976/24
Провадження №1-кп/523/1073/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

15.03.2024 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 0000062 від 07.02.2024 року відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє: 12.04.2022 вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України, до обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, обвинуваченого за ч. 1 ст.309КК України-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, у клумбі біля буд. 35, знайшов прозорий полімерний пакет із замком «zip-lock» з кристалічною речовиною бежевого кольору.

Розуміючи, що зазначена речовина є психотропною речовиною та достовірно знаючи її властивості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», не маючи спеціального дозволу, поклав вказаний полімерний пакет із замком «zip?lock» та металевий виріб для паління чорного кольору, до лівої верхній кишені своєї куртки, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі, психотропну речовину до 19:30 07.02.2024 включно, з метою особистого вживання, без мети збуту.

Надалі, 07.02.2024, в період часу з 19:30 по 19:49, співробітниками поліції проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , 1-ша парадна, коридор загального користування 16-го поверху під час якого у ОСОБА_3 , було вилучено прозорий полімерний пакет із замком «zip?lock» з кристалічною речовиною бежевого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та металевий виріб для паління чорного кольору, із нашаруванням речовини чорного кольору, який містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Загальний кількісний вміст PVP становить 1,465 г, яку ОСОБА_3 , незаконно придбав та незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме , незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

11.03.2024 року до Суворовського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, ОСОБА_3 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, у клумбі біля буд. 35, знайшов прозорий полімерний пакет із замком «zip-lock» з кристалічною речовиною бежевого кольору.

Розуміючи, що зазначена речовина є психотропною речовиною та достовірно знаючи її властивості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», не маючи спеціального дозволу, поклав вказаний полімерний пакет із замком «zip?lock» та металевий виріб для паління чорного кольору, до лівої верхній кишені своєї куртки, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі, психотропну речовину до 19:30 07.02.2024 включно, з метою особистого вживання, без мети збуту.

Надалі, 07.02.2024, в період часу з 19:30 по 19:49, співробітниками поліції проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , 1-ша парадна, коридор загального користування 16-го поверху під час якого у ОСОБА_3 , було вилучено прозорий полімерний пакет із замком «zip?lock» з кристалічною речовиною бежевого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та металевий виріб для паління чорного кольору, із нашаруванням речовини чорного кольору, який містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Загальний кількісний вміст PVP становить 1,465 г, яку ОСОБА_3 , незаконно придбав та незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання психотропної речовини , без мети збуту.

Вивченням обставин справи, встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому - є щире каяття. Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання- відсутні.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

ОСОБА_3 , щиро розкаявся, вчинив проступок, раніше судимий, офіційно не працює, та крім того вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, що зумовлює при призначенні покарання застосування ст.ст.78,71 КК України.

Таким чином, беручи до уваги характер вчиненння кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, яке полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу, в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тапризначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 ( два ) роки.

На підставі ст.78, 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року яким ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речовий доказ, психотропну речовину - знищити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання та з часу поміщення цієї особи до виправного центру Міністерства юстиції України.

В силу ст.56 КВК України, виконання вироку в частині поміщення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виправного центру Міністерства юстиції України, після набрання вироком законної сили, - покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 4543,68 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя : ОСОБА_1