ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2051/24 Справа № 215/4254/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Кривий Ріг

28 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 ,строком до 13 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 ,строком до 13 липня 2024 року. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просить змінити йому запобіжний захід. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь у справі, не надходило. Захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 надали заяву про розгляд справи без їх участі, а обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просив апеляційний суд розглядати його апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 13 липня 2024 рокувключно.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що з огляду на те, що ОСОБА_5 було засуджено за корисливий злочин, за ч. 3 ст. 185 КК України, та в період встановленого судом іспитового строку, обвинувачений знову вчинив корисливий злочин, свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою особистого збагачення.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість зміни йому запобіжного заходу, не є слушними.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: