Дата документу 27.02.2024
Справа № 334/514/24
Провадження № 1-кп/334/427/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області про закриття кримінального провадження №0001690 від 10.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з підстав, передбачених пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

22 січня 2024 року через канцелярію Ленінського районного суду м. Запоріжжя у провадження судді ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області про закриття кримінального провадження №0001690 від 10.11.2013 року.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0001690 від 10.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 07.00 години 08.11.2013 до 10.00 години 09.11.2013 невстановлена особа шляхом пошкодження замка дверей проникла до кв. АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала золоті прикраси і цифровий фотоапарат "Соні" модель не встановлена, після чого з місця злочину зникла, чим спричинила ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 10750 гривень. У кримінальному провадженні підозра про вчинення кримінального правопорушення нікому не вручалась. Допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що 08.11.2013 близько 07.00 год. вона разом з дитиною вийшла з дому та пішла до своїх батьків, які мешкають по АДРЕСА_2 . Цього ж дня близько о 10.00 год. вона разом з дитиною повернулась додому та виявила, що вхідні двері до квартири пошкоджені, в приміщенні квартири розкидані речі та викрадено майно, а саме: золоті прикраси і цифровий фотоапарат «Соні» . Допитані в ході досудового розслідування в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , пояснили, що про вказану подію їм нічого не відомо, свідками зазначеної події вони не були, будь-якої інформації, важливої для досудового розслідування не надали.

Під час досудового розслідування проведено всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню, проте не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості конкретної особи причетної до скоєння вказаного кримінального правопорушення та вичерпані всі можливості отримати нові докази.

Згідно із п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно із ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, щодо якого здійснюється кримінальне провадження відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Таким чином, з моменту вчинення кримінального правопорушення до теперішнього часу минуло більше, ніж десять років, у зв`язку з чим закінчився відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше десяти років, тобто закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вивчивши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження з долученими до нього додатками, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, закривається судом.

Згідно абзацу 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів, зокрема витягу з ЄРДР за № 0001690 , слідує, що 10.11.2013 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за наступною фабулою: в період часу з 07 години 00 хвилин 08.11.2013 року до 10 години 00 хвилин 09.11.2013 року невстановлена особа, шляхом пошкодження замка дверей проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала золоті прикраси і цифровий фотоапарат «Соні» модель не встановлена, після чого з місця злочину зникла, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10 750 гривень.

У відповідності до клопотання прокурором констатовано, що під час досудового розслідування проведенні слідчі та оперативно-розшукові заходи, однак встановити осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення не надалось можливим.

Згідно із ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, щодо якого здійснюється кримінальне провадження відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

В той же час частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а ч. 6 цієї статті також визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.05.2019 № 639/793/17, відповідно до якого закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства. Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук. Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Відповідно до витягу з ЄРДР, та інших матеріалів, долучених прокурором до клопотання про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні № 0001690 від 10.11.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, підозра або обвинувачення у вчиненні даного кримінального правопорушення жодній особі не пред`являлись, розшук підозрюваного або обвинуваченого не оголошувались, що дає суду зробити висновок про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, відповідно до яких перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що по кримінальному провадженню № 0001690 від 10.11.2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та станом на день розгляду клопотання закінчився строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, для притягнення до кримінальної відповідальності, що відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 284, 314, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області про закриття кримінального провадження №0001690 від 10.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з підстав, передбачених пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001690 від 10.11.2013 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1