Справа № 344/7685/24
Провадження № 11-сс/4808/151/24
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано- Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

володільця майна ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах володільця майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001056, яке внесено до ЄРДР 20.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 квітня 2024 року клопотання слідчого за погодженням з прокурором задовольнено та накладено арешт із забороною відчуження, користування, розпорядження з метою збереження речових доказів на майно, вилучене 20.04.2024 року у ОСОБА_8 , під час проведення огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , макбук сірого кольору, model: « НОМЕР_4 » serial - НОМЕР_7, мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі «22011175У», ІМЕІ - НОМЕР_5 , ІМЕІ - НОМЕР_6 , у чохлі чорного кольору, - до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, її незаконною, безпідставною і такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставним кримінального провадження .

Вказує, що слідча суддя прийняла рішення на підставі необґрунтованого клопотання слідчого, оскільки обставини, на які посилався орган досудового розслідування та прокурор, не були підтверджені доказами в порядку ч.5 ст. 132, ст. 184 КПК України.

Зазначає, що слідчим: не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України; не було доведено можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, оскільки вилучені речі не містять на собі жодної ідентифікуючої ознаки на підтвердження того, що вони належать саме ОСОБА_8 ; на момент проведення обшуку, вилучення майна, ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, і відповідно до заяви особи, яка повідомила про злочин, неправомірні дії відносно потерпілої вчинила невідома їй особа; не було доведено доказами розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження - стосовно накладення арешту на автомобіль, який належить третій особі.

Також звертає увагу, що вказаний автомобіль, відповідно до гарантійного листа кінцевого користувача товарів гуманітарної допомоги № 037 від 09 вересня 2014 року був переданий добровольчому батальйону ОУН власником - Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» для задоволення потреб національної оборони держави України. Відповідно до довідки №7 від від 25.04.2024 року, вказаний автомобіль дійсно належить на праві користування Добровольчому батальйону ОУН, і використовується бійцями батальйону для виконання бойових та спеціальних завдань з метою захисту незалежності та територіальної цілісності України та відсічі збройної агресії РФ під час воєнного стану.

Тобто, фактично накладення арешту на вказаний автомобіль із забороною відчуження, користування та розпорядження з метою збереження речових доказів на майно буде мати негативні наслідки для оборони України.

Інше майно, на яке було накладено арешт, теж використовується для потреб добровольчого батальйону ОУН, містять інформацію для службового користування.

Просить ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.04.2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтована, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0001056 від 20.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 квітня 2024 року до чергової частини Івано-Франківського РУП надійшло повідомлення за інформацією ДСР та СБУ, що 20.04.2024 близько 14 год. 44 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , було зупинено транспортний засіб марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 року випуску, під керуванням ОСОБА_8 , в якому виявлено предмет, зовні схожий на автомат та предмети, зовні схожі на гранати та набої.

20.04.2024 року в період часу з 15 год 59 хв по 19 год. 02 хв. в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 р.в., за участі ОСОБА_8 було виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ;

- ключі від автомобіля марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 року випуску;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;

- макбук сірого кольору, model:« НОМЕР_4 » serial - НОМЕР_7;

- мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі «22011175У», ІМЕІ - НОМЕР_5 , ІМЕІ - НОМЕР_6 , у чохлі чорного кольору.

Постановою старшого слідчого від 20 квітня 2024 року автомобіль марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_1 », білого кольору, 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , макбук сірого кольору, model: « НОМЕР_4 » serial - НОМЕР_7, мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, моделі «22011175У», ІМЕІ НОМЕР_5 , ІМЕІ - НОМЕР_6 , у чохлі чорного кольору, які було вилучено під час проведення огляду місця події, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Окрім цього п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання захисника ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі на те, що арешт майна накладений ухвалою слідчого судді на вказаний автомобіль із забороною відчуження, користування та розпорядження буде мати негативні наслідки для оборони України слід визнати непереконливими, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент проведення обшуку і вилучення майна, ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте можуть підлягати перевірці на досудовому розслідуванні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2024 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5