Справа № 728/999/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/111/24
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000130 від 05.07.2022 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Поліське, Київської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , освіта повна вища, працює охоронником у ТОВ «ГОТЕЛЬ МЕНЕДЖМЕНТ» м. Київ, інвалідом не являється, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині цивільного позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування судових витрат на отримання правничої допомоги 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 01 липня 2022 року в денний час, перебуваючи у власному господарстві по АДРЕСА_3 , помітив сусіда ОСОБА_11 , який проводив обприскування буряну на своїй ділянці та отрутохімікати перелітали на його ділянку, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт та склались неприязні відносини.

В подальшому 01 липня 2022 року близько 17 години 20 хвилин ОСОБА_9 з метою з`ясування стосунків прийшов до господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_4 , де у нього з дружиною господаря ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї вказаного господарства, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень, правою ногою наніс два удари в область лівого стегна та два удари долонею правої руки в область лівого вуха ОСОБА_10 , у результаті чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді гематом лівого стегна та травми лівого вуха, яка виражалась запаленням його зовнішнього та середнього відділів (після травматичним зовнішнім та середнім отитом), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок про визнання невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та відмовити у задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Вказує, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 на підставі показів свідків, які не були очевидцями подій, що мали місце 01.07.2022 та на підставі показів свідка ОСОБА_11 , чоловіка потерпілої, які суперечать показам самої потерпілої та наявній у справі судово-медичній експертизі, та який двічі змінював свої покази, у тому числі щодо того, чи бачив він як ОСОБА_9 наносив удар потерпілій.

Крім того, поведінка потерпілої після конфлікту з ОСОБА_9 також вказує на відсутність заподіяння їй ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, та неправдивість наданих нею та її чоловіком ОСОБА_11 показів вході судового розгляду. Зазначає, що безпосередньо після конфлікту, потерпіла викликала працівників поліції, яким не повідомила про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а працівниками поліції не було зафіксовано жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 . До того ж, потерпіла, зазначаючи про наявність тілесних ушкоджень, не звернулась за медичною допомогою, а поїхала на велосипеді до подруги. За медичною допомогою звернулась лише 04.07.2022, а заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо неї було подано лише 05.07.2022, що вказує на безпідставність висновків суду про те, що ушкодження ОСОБА_10 отримала безпосередньо в ході конфлікту з ОСОБА_9 та в результаті нанесення ним ударів.

Зазначає, що суд не надав оцінки показам ОСОБА_12 та в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, не зазначив, чому взяв до уваги одні покази свідків і відкинув інші.

Вважає, що оскільки ОСОБА_9 не заподіяно потерпілій тілесних ушкоджень, то відсутні підстави для стягнення з нього моральної шкоди, а позов не містить будь-яких доказів заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Також потерпілою не надано доказів на підтвердження оплати нею витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 просив вирок стосовно ОСОБА_9 змінити та призначити йому більш суворе покарання, максимально можливе за санкцією ч. 2 ст. 125 КК України. Посилається на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та вважає, що наявні обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення злочину умисно і з особливою жорстокістю. Вказує, що обвинувачений вину не визнав, не з`явився з зізнанням, не розкаявся щиросердечно, не сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення, не відшкодував добровільно завдані збитки і заподіяну шкоду, не визнав цивільний позов, не надав медичну допомогу потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла також подала апеляційну скаргу, яка дублює апеляційну скаргу представника потерпілої.

На апеляційні скарги потерпілої та її представника захисником обвинуваченого - ОСОБА_8 подано заперечення, в яких він просить їх апеляційні скарги залишити без задоволення.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу захисника та просив задовольнити її у повному обсязі, апеляційні скарги потерпілої та її представника просив залишити без задоволення.

Представник потерпілої заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого та просив задовольнити подані ними апеляційні скарги, прокурор просила відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити вирок без змін.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та показав, що потерпілу він не бив.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 01 липня 2022 року приїхали з чоловіком на дачу поприскати хміль. Уже збиралися їхати до дому, коли зайшов у будинок чоловік. Почули крики на вулиці. Вийшли на подвір`я, куди залетів ОСОБА_9 і почав наносити удари. Потім забігла його дружина і полізла до її чоловіка. Відволікала його, щоб він не міг захистити її від ОСОБА_9 , який наніс їй ногою два удари по лівому стегну і два удари рукою в ліве вухо. Конфлікт між ними вже давно розпочався за межі ділянки. Присутніми на подвір`ї у той час були вона з чоловіком і ОСОБА_9 зі своєю дружиною. Вона так і не зрозуміла, чого ОСОБА_13 наніс їй удари. Хотіла викликати поліцію, але ОСОБА_9 вибив телефон і наступив на нього. Під час удару злетіли з обличчя окуляри. Після того, як подружжя ОСОБА_13 покинуло подвір`я, викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_14 показала , що 01 липня 2022 року їй зателефонувала ОСОБА_10 , яка була в явній паніці і схвильована. Потім біля 19 години ОСОБА_10 заїхала до неї, вона бачила крововилив лівого вуха, окуляри були розбиті, ліве стегно синьо-червоного кольору. ОСОБА_10 розповіла, що перебували на своїй дачній ділянці, зайшов сусід і побив її. До цього вона з ОСОБА_10 бачилась до обіду, вона була неушкоджена.

Свідок ОСОБА_15 показала, що того дня перебувала у себе на городі, коли почула жіночі крики про допомогу. Це було десь близько 17 години. Після того, як вийшла на дорогу минуло хвилин 10, бачила, як біля господарства ОСОБА_11 стоїть поліція.

Свідок ОСОБА_11 ,чоловік потерпілої, у місцевому суді дав показання, що 01 липня 2022 року перебуваючи по АДРЕСА_4 , де знаходиться їх дача, вже збиралися повертатися додому, коли почули крики. Виглянувши на подвір`я, побачив як обвинувачений ОСОБА_9 зі своєю дружиною намагаються прорватися через паркан, відщипають замок хвірточки. Забігши до них на подвір`я дружина обвинуваченого вдарила його по обличчю долонею, а ОСОБА_9 вдарив його дружину ОСОБА_10 по нозі і в голову. Вибив телефон з рук. Неприязні відносини між ними і ОСОБА_9 виникли давно, він часто погрожував їм.

Свідок ОСОБА_16 , пояснила, що 01 липня 2022 року ОСОБА_10 в першій половині дня заїхала на роботу, ніяких пошкоджень на ній не було. Десь близько 16 години вона поїхала на дачу. В понеділок, на роботі ОСОБА_10 показала, що в неї на нозі, а саме на стегні зліва великий синець, боліло вухо і голова, повідомила, що побив її сусід.

Свідок ОСОБА_17 , дружина обвинуваченого, пояснила , що 01 липня 2022 року вона була в лікарні у мами, зателефонував чоловік і сказав, що сусіди шкодять їхнім культурним насадженням. У них постійно зі сторони городу ОСОБА_11 жовтіють насадження, бо ті обробляють все отрутою, через що їхня дитина постійно хворіє. Через 10 хвилин, приїхавши з лікарні на дачу, щоб вияснити, що там відбувається, прийшли до подвір`я сусідів ОСОБА_11, поговорити. Стояли біля паркану чекали, звали їх. Після чого ОСОБА_11 , перебуваючи у себе на подвір`ї виніс сокиру і сказав, що зарубає. Ніяких тілесних ушкоджень вони не наносили. Повернулися до свого господарства, після чого чоловік пішов до теплиці, а хвилин через 40 приїхала поліція.

Вина ОСОБА_9 також підтверджується іншими доказами: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.07.2022 року; протоколом про прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене правопорушення від 05.07.2022, в якому вона повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.к.п.10); рапортами працівників поліції, згідно яких 01.07.2022 о 18 год. 17 хв. звернулась ОСОБА_10 з приводу конфлікту з сусідами, які лізли битись та розбили телефон, о 18 год. 32 хв. прибули на місце виклику, о 19 год. 21 хв. було складено рапорти за результатами виклику та про причетність ОСОБА_9 до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень(а.к.п. 11, 13).

Згідно висновку експерта за № 72 від 06.07.2022, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мали місце тілесні ушкодження в області голови у вигляді травми лівого вуха, яка виражалася запаленням його зовнішнього та середнього відділів (після травматичним зовнішнім та середнім отитом); в області кінцівок у вигляді гематом лівого стегна, які в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я, строком не більше 21 дня. В їх утворенні могла мати місце не однократна (не менше трьох) дія тупих предметів по механізму удару з одночасною різкою зміною тиску у лівому вусі, при цьому місцем прикладання травмуючої сили була ліва скронева ділянка голови та ліве стегно потерпілої, а особливості їх характеру та локалізації не виключають можливості виникнення за умов та в час вказаних у постанові про доручення проведення судово-медичної експертизи (а.к.п. 27-28).

З протоколів проведення слідчого експерименту від 24.08.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 та відеозаписів до них, вбачається, що 01.07.2022 близько 17 години 20 хвилин за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 своєю правою ногою два удари в область її лівого бедра після чого долонею своєї правої руки він наніс їй два удари в області її лівого вуха.(а.к.п.35-36, 37, 39-40, 41).

Досліджені у суді першої інстанції докази підтверджують ті обставини, що ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно правою ногою наніс два удари в область лівого стегна та два удари долонею правої руки в область лівого вуха ОСОБА_10 , у результаті чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді гематом лівого стегна та травми лівого вуха, яка виражалась запаленням його зовнішнього та середнього відділів (після травматичним зовнішнім та середнім отитом), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснювала, що з приводу заподіяних їй ОСОБА_9 01.07.2022 тілесних ушкоджень звернулась до лікаря лише 04.07.2022, оскільки 02.07.- 03.07.2022 були вихідні дні, тому доводи сторони захисту про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень 01.07.2022 не заслуговують на увагу, та, крім того спростовуються перевіреними судом першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

Таким чином, доводи захисника про відсутність доказів заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а доказів, які б свідчили про непричетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального проступку, стороною захисту надано не було.

А така позиція обвинуваченого ОСОБА_9 лише свідчить про намагання уникнути відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту у цій частині.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незгоди з розміром стягнутої з ОСОБА_9 моральної шкоди, завданої злочином, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що заявлений цивільний позов потерпілої, вирішений відповідно до вимог діючого законодавства.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з вироку суду, при вирішенні цивільного позову суд врахував глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілої, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, дійшов висновку, що цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та прийняв рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду розмірі 5000 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На думку колегії суддів, враховуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 , а також характер та обсяг страждань потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, висновок суду першої інстанції щодо визначеного грошового відшкодування моральної шкоди, є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу віднесені до процесуальних витрат.

За змістом ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

За змістом ст. 50 КПК України, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема, договір про надання правової допомоги є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р., гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно висновку, викладеному у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

У матеріалах кримінального провадження наявний договір від 30.07.2022 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_10 , акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.05.2023 року, згідно якого ОСОБА_10 було сплачено 15000 грн. за юридичні послуги адвокату ОСОБА_7 (а.п. 21, 24).

Отже, доводи захисника про безпідставне задоволення вимог потерпілої про стягнення з ОСОБА_9 витрат на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Інші доводи скарги захисника повторюють лінію захисту в суді першої інстанції, а тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, захисник в апеляційній скарзі просив вирок стосовно ОСОБА_9 скасувати та постановити новий вирок про визнання невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що не входить до повноважень суду апеляційної інстанції та суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 407, ст. 420 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, місцевий суд, відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наслідки його вчинення, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, але в той же час вину у вчиненому кримінальному проступку не визнав, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та обґрунтовано призначив покарання у виді штрафу, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доказів про необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину з особливою жорстокістю, потерпілою та представником не надано, і підстави для її визнання відсутні, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального проступку

Відповідно до ч. 3 ст. 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Оскільки ч. 1 ст. 67 КК України не містить такої обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення умисно, тому доводи потерпілої та її представника не заслуговують на увагу.

Отже, доводи потерпілої та її представника, викладені в апеляційних скаргах є необґрунтованими.

Крім того, потерпіла та її представник в апеляційних скаргах просили вирок змінити та призначити більш суворе покарання, що також не відповідає положенням ч. 1 ст. 420 КПК України.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , її представника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2023 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4