Справа № 201/4695/24
Провадження № 1-кс/201/1583/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000391, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2024, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі за текстом - РФ)1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

До участі у військовій агресії РФ проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04.12.2017, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та рф, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої рф визнається державою-агресором.

Постановою незаконно утвореного органу «совета министров «ДНР» № 27-2 від 17.08.2014 є метою здійснення псевдоправосуддя на захопленій терористичною організацією «ДНР» території Донецької області затверджено і введено в дію «Уголовный Кодекс ДНР», а також взято за основу для використання в своїй злочинній діяльності «Уголовно-процессуальный Кодекс Украины 1960 года», який втратив свою юридичну силу на території України у зв`язку зі вступом КПК України 2012 року.

Постановою незаконно утвореного органу «совета министров «ДНР» від 31.08.2018 «Про судову систему ДНР» № 241-ІНС прийнятий т.зв. «закон про судову систему ДНР», відповідно до якого визначено структуру та повноваження судів терористичної організації «ДНР».

Постановою «совета министров ДНР» № 27-1 від 17.08.2014 затверджено «Положение о военных судах ДНР». В даному положенні вказується про організацію та комплектування, підсудність, порядок розслідування та розгляду справи.

Зазначені незаконні нормативно-правові акти, видані представниками терористичної організації «ДНР», якими у своїй діяльності керуються прокурори та судді, що незаконно діють на території терористичної організації «ДНР» та підтримують її діяльність, всуепреч чинного законодавства України та є протиправними й такими, що суперечоть справжним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

Незважаючи на це, у громадянки України ОСОБА_5 , яка склавши присягу судді та урочисто присягнувши Українському народові, до 12.11.2015 займала посаду судді апеляційного суду Донецької області, виник та сформувався стійкий злочинний намір, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Так, під час окупації рф частини території України, громадянка України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів анексії частини Донецької області з боку рф, з власної ініціативи, добровільно вирішила особисто взяти участь в утворенні та функціонуванні на території м. Донецьк Донецької області системи незаконних органів окупаційної судової влади.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних судових органах, створених в тимчасово окупованому АДРЕСА_1 , громадянка України ОСОБА_5 , у невстановлених досудовим розслідуванням час та обставинах, проте не пізніше 17.03.2016, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, працевлаштувалась до незаконно створеного окупаційною владою російської федерації судового органу на посаду т. зв. судді т. зв. «Верховного суду ДНР», та надала згоду виконувати функції представника судової влади країни, яка окупувала м. Донецьк як частину території суверенної України, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечити подальшу окупацію території Донецької області.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі т. зв. «указу» № 71 ватажка терористичної організації «днр» ОСОБА_8 (стосовно якого досудове розслідування проводиться в інших кримінальних провадженнях), обійняла посаду «судді Верховного суду ДНР».

У подальшому призначена на посаду так званого «судді Верховного суду ДНР» громадянка України ОСОБА_5 приступила до виконання своїх безпосередніх обов`язків, чим грубо й систематично порушувала вимоги українського та міжнародного гуманітарного права, постановляючи судові рішення від імені т.зв. «днр».

Своїми умисними діями з відправлення так званого «правосуддя» громадянка України ОСОБА_5 сприяла реалізації політики окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області.

За час перебування на посаді так званого «судді Верховного суду ДНР» а саме в період часу з 17.03.2016 по невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 06.03.2022, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, відповідно до обов`язків, у складі судейської трійки «військового трибуналу на правах Верховного суду ДНР» вчиняла дії, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, активно, шляхом судового розгляду незаконних кримінальних справ проти громадян України, які залишились на тимчасово окупованих територіях Донецької області, та засуджувала до покарань у вигляді позбавлення волі з відбуванням в колоніях терористичної організації «днр».

Вказаними умисними діями ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, присяги судді, забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади рф на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної судової влади рф з метою недопущення контролю української влади на тимчасово окупованій території Донецької області, надавши тим самим допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.

Відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження підозрювана ОСОБА_5 на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, що підконтрольна представникам терористичної організації «ДНР», де переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Також відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України ОСОБА_5 в період з 24.02.2022 по 11.03.2024 в базі даних Головного центру обробки спеціальної інформації адміністрації ДПС України не виявлено.

09.04.2024 у кримінальному провадженні № 0000391 від 13.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Таким чином, згідно з вимогами ч. 3 ст. 111, ст. 135, ст. 278 КПК України повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_6 .

Повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 до слідчого 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 на 10.04.2024; 11.04.2024; 12.04.2024 та на 20.04.2024, 21.04.2024, 22.04.2024 які було розміщено у засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора» однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

10.04.2024 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , як захід забезпечення кримінального провадження.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області т.зв. «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, та бюджетні установи, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Донецьк Донецької області, є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:

- відповіддю оперативного підрозділу на виконання постанови слідчого від 15.02.2024;

- відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації адміністрації ДПС України від 05.03.2024 про відсутність відомостей про перетин кордону.

22.04.2024 підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що остання постійно перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області та без поважних причин не з`являється на виклики слідчого.

Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за викладених обставин повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Макіївки Донецької області, громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, особу якої документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме:

- рапортом оперативного підрозділу Покровського РВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 04.02.2024;

- відповіддю оперативного підрозділу Покровського РВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській на виконання постанови слідчого від 15.02.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.02.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.02.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2024;

- протоколом огляду Інтернет-сторінок від 28.02.2024;

- протокол огляду речей та документів від 09.03.2024;

- протокол огляду речей та документів від 09.03.2024;

- протокол огляду речей та документів від 20.03.2024;

- протокол огляду речей та документів від 03.04.2024;

- постановою про долучення речових доказів від 18.03.2024;

- протокол огляду речей та документів від 03.04.2024.

Обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме тим, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, приховувати докази й перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інший злочин.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, постійно проживає на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, підтримує зв`язки з учасниками т.зв. «ДНР», окупаційною владою та ЗС РФ, разом з якими продовжує брати участь у незаконній діяльності, що дає їй можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон через пункти пропуску, не підконтрольні Україні, або залишитися на тимчасово окупованій території, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

На даний час органом досудового розслідування не встановлені всі особи з числа представників т.зв. «ДНР» й окупаційної влади РФ, разом з якими ОСОБА_5 бере участь та сприяє їх незаконній діяльності, а також інші причетні до вчинення вказаного злочину особи, що у випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування останнім із такими особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, а також створить передумови для продовження ним вчинення вищевказаного злочину.

З урахуванням викладеного, підозрювана ОСОБА_5 спроможна:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкодити кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У зв`язку з чим, застосування до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі із визначенням розміру застави, унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданого клопотання.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

09.04.2024 у кримінальному провадженні № 0000391 від 13.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Таким чином, згідно з вимогами ч. 3 ст. 111, ст. 135, ст. 278 КПК України повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_6 .

Повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_5 до слідчого 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 на 10.04.2024; 11.04.2024; 12.04.2024 та на 20.04.2024, 21.04.2024, 22.04.2024 які було розміщено у засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора» однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

22.04.2024 підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що остання постійно перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області та без поважних причин не з`являється на виклики слідчого.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколами оглядів публікацій на сторінках Інтернет (Берклійський Протокол), іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої;

- неприбуття на виклик до слідчого та прокурора три рази у статусі підозрюваної та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- поведінка підозрюваної ОСОБА_5 , яка своїми діями публічно демонструє підтримку прийняття рішення Російською Федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримку дій РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ДНР», спрямованих на захоплення території України.

Інші ризики в судовому засіданні доведені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000391, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2024, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений о 16:55 годині 24.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1