КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/48/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001000, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-24 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.186, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-06 квітня 2020 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений 09 червня 2021 року з ДУ «Катериновської ВК (№ 46)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Змінено ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти у залі суду, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, строком на тридцять днів, до 28 вересня 2023 року.

По справі вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він в період з 21 год. 14 березня 2023 року до 09 год. 20 хв. 15 березня 2023 року, під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено Законом до теперішнього часу, зайшов до приміщення під`їзду №1 буд. АДРЕСА_3 , де при вході помітив спортивний велосипед «ARDIS QUICK 26», пристебнутий тросом до перил.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 підійшов до спортивного велосипеда «ARDIS QUICK 26», пошкодивши трос, взяв велосипед та вивів з під`їзду, після чого сів на велосипед та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 5797 грн.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_11 ,не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого,просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, не влаштувався на роботу та повторно вчинив умисний тяжкий злочин.

За доводами прокурора, судом визнано передбачену ст.67 КК України обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , рецидив злочинів, обумовлений судимістю за ч.2 ст.309 КК України вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року, проте дане обтяження не враховано при призначенні покарання.

Суд також визнав обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Як вважає прокурор, визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи встановлені обставини вчиненого злочину, та те, що він не відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілому, не свідчить про його каяття у вчиненому, а лише про намагання уникнути покарання.

З урахуванням викладеного вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, оскільки це буде недостатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

За наслідками апеляційного розгляду прокурор просить вирок суду скасувати у частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 липня 2023 року по 28 серпня 2023 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, а також потерпілого ОСОБА_10 ,які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На противагу доводам апеляційної скарги прокурора, суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , його щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що обвинувачений повністю відшкодував йому завдані злочином збитки, в зв`язку з чим він не має до нього претензій та просить суворо не карати.

З огляду на це, суд також визнає обставиною, по пом`якшує покарання - добровільне повне відшкодування потерпілому завданого злочином збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнав рецидив кримінальних правопорушень, обумовлений судимістю за ч.2 ст.309 КК України, згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року.

Суд також врахував дані про особу винного, а саме те, що він неодружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та даних про його особу, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_8 покаранням по ч.4 ст.185 КК України, яке призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, відповідає межам санкції статті (частини статті) та не оспорюється учасниками провадження.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень частини 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, а також конкретні обставини вчиненого злочину, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без реального відбування ними покарання.

Колегія суддів також враховує позицію потерпілого ОСОБА_10 , який в суді апеляційної інстанції підтвердив факт відшкодування ОСОБА_8 завданого збитку в повному розмірі та просив залишити в силі вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у поданій апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування положень ст.75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на які посилається прокурор та які б стали підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З наведених підстав апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4