Справа № 562/760/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2024 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магнітогорськ, Челябінської області, Росія, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , згідно із судового наказу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16.09.2020 року зобов"язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі половини заробітку, але не менше 50 % прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , в період часу з серпня 2023 року по 01.02.2024 року, злісно ухилявся від сплати аліментів встановлених вищевказаним рішенням суду, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати коштів (аліментів) в сумі 37233 грн., що сукупно складають суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.

Зокрема, ОСОБА_3 будучи обізнаним про обов"язок покладений на нього судовим наказом Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16.09.2020 року, маючи змогу заробляти грошові кошти та сплачувати аліменти, 14.07.2023 року звільнився з роботи на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України, чим позбавив себе стабільного заробітку, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров"я до Здолбунівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не надав. Крім того, маючи змогу, до Здолбунівського управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості, як особа, що шукає роботу, не звертався, на даний час офіційно не працевлаштований, жодної матеріальної допомоги своїм неповнолітнім дітям у вказаний період не надавав, продуктами харчування та одягом дітей не забезпечував, чим свідомо вчиняв дії спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений ОСОБА_3 вказав також, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання у виді громадських робіт мінімального значення.

Потерпілою ОСОБА_4 надано заяву, в якій вона погодилася з розглядом обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згідна з встановленими досудовим розслідуванням обставинами та зазначила, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, потерпіла, відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги тяжкість, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його; дані про особу винного, який раніше не судимий, а також те, що будь-яких скарг щодо нього за місцем проживання не надходило, приходить до висновку, про призначення покарання у межах передбачених санкцією ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, що буде відповідати тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.3 ст.56 КК України, що унеможливлювали б призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, ст.ст.12, 125 КК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Документи кримінального провадження № 0000028 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Здолбунівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя