Справа №522/3540/24
Провадження №1-кп/522/1896/24
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 02.06.2022 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисників про зміну запобіжного заходу відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, громадянина України, директора ТОВ «Лінкор»,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 28 ч.2, 366 ч.1 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисники - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

представник потерпілого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 28 ч.2, 366 ч.1 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб з альтернативою внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень. Клопотання мотивувала тим, що відносно обвинуваченого продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1,3 КПК України, оскільки ОСОБА_3 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, тож розуміючи тяжкість покарання може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілу сторону та свідків з метою зміни або відмови від дачі останніми свідчень, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявила клопотання про зміну міри запобіжного заходу, яким просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Клопотання мотивувала тим, що до обвинуваченого обрано найсуворіший вид запобіжного заходу, в той час, як ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, має міцні соціальні зв`язки. За час досудового розслідування він не переховувався, покладені на нього зобов`язанням виконував. Крім того, всі необхідні документи по справі вилучені, у зв`язку з чим відсутній ризик їх знищення чи спотворення. За час слідства фактів вчинення обвинуваченим тиску на свідків або перешкоджання слідству не виявлено. Так, ОСОБА_3 не може переховуватися від суду, оскільки його мати тяжко хвора та потребує його постійного догляду, інші особи, які б надавали їй допомогу відсутні.

Адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений та представник потерпілого підтримали захисника ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 травня 2024 року з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень. Стосовно обвинуваченого встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3 КПК України, а саме - ОСОБА_3 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 громадянин України, пенсіонер, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Вказані обставини вказують на те, що обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, може здійснити спробу переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, слід зазначити, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування останнім від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження та не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім цього, суд вважає, що відносно ОСОБА_3 продовжує існувати ризик, передбачений статтею 177 ч.1 п.3 КПК України, а саме обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, окрім іншого, підтверджується також свідченнями осіб, які ще не допитані судом. Обвинувачений може мати намір впливати на свідків з метою зміни чи відмови від наданих ними показань.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з високою ймовірністю відносно обвинуваченого продовжують існувати ризики передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3 КПК України, а саме - ОСОБА_3 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до вимог статті 178 КПК України, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 є пенсіонером, не одружений, раніше не судимий.

Що стосується клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому міри запобіжного захисту, суд на теперішній час суд не вважає його слушним і таким, що підлягає задоволенню.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п.п. 1, 3 КПК України, а саме - обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженню.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується розміру застави, то суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення її у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 178, 182, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 ч.5, 28 ч.2, 366 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28 червня 2024 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання захисників про зміну міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/3540/24, провадження по справі № 1-кп/522/1896/24.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1