Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/460/24
Провадження № 1-кп/499/74/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000130 від 28.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В кінці січня 2024 року у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення самців нутрії звичайної по місцю мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання свого злочинного наміру, в кінці січня 2024 року у нічний час, більш точна дата та час судом не встановлена, ОСОБА_4 , діючи умисно в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи поруч із будинком, за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 користуючись відсутністю сторонніх осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ями, яка знаходиться на території неогородженого городу вказаного домоволодіння, в якій ОСОБА_5 розводила нутрій.

Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, зловив трьох живих дорослих самців нутрії звичайної, вагою по 5 кілограмів кожна, вартістю 150 гривень за один кілограм живої ваги, після чого помістив їх до білого полімерного мішку.

У подальшому ОСОБА_4 місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2250 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що відпочиваючи з друзями у себе вдома, вирішив взяти чогось поїсти, проте вдома нічого не було, тому він пішов до ОСОБА_5 та викрав трьох живих нутрій, які в подальшому з`їв. Зазначив, що працював у ОСОБА_5 по найму, тому знав що і де знаходиться, собаки до нього вже звикли і не реагували на його дії. В скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, в скоєному розкаявся. Додатково вказав, що шкоду відшкодував, просив у потерпілої вибачення, шкодує про скоєне, просив не позбавляти його волі, обіцяв стати на шлях виправлення та не вчиняти нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, просила покарання призначити на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні не заперечили щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України, не досліджуючи обставини справи, обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України є доведеною та в його діяннях має місце склад такого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд визнає щире каяття, а також добровільне відшкодування завданого збитку як обставини, які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, при призначенні покарання суд визнає відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, офіційно не працює (працює по найму), характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо; раніше не судимий; офіційно не працевлаштований (працює по найму); на обліку у нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку; обставин, що обтяжують покарання відсутні, тож суд вважає, що йому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Зважаючи на те, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував завданий збиток, суд вважає, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства з наданням іспитового строку в порядку ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Додатково, у відповідності до ч.3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні

Керуючись ст.ст. 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні

Запобіжний захід не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6