Справа №639/2978/24
Провадження №1-кп/639/336/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 01 квітня 2024 року за №0000324 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 не маючи передбаченого законом дозволу, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями проти громадської безпеки, та, діючи зі злочинним умислом, спрямованим на придбання вибухової речовини, з метою подальшого їх носіння та зберігання, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного задуму, знайшов один корпус ручної осколкової гранати РГН, а також один запал УДЗ до нього. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для незаконного придбання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу. Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу у сфері незаконного поводження з вибуховою речовиною, бажаючи та прагнучи вчинити незаконне носіння та зберігання знайденої ним вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 19.05.2022), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 23.06.2023),усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, розпочав їх незаконно носити та зберігати при собі протягом невстановленого часу, але не пізніше 31.03.2024. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав за необхідне, для незаконного носіння та зберігання ним вибухової речовини без передбаченого законом дозволу. У подальшому, ОСОБА_5 , зберігаючи у правій кишені своїх шорт вказані вище предмети, почав здійснювати їх переміщення у напрямку буд. АДРЕСА_3 . Протиправні злочинні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками поліції 31.03.2024, де під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, поблизу буд. АДРЕСА_3 , у період часу з 17 год. 17 хв. по 17 год. 56 хв., слідчим СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області у гр. ОСОБА_5 було виявлено та вилучено у нього: корпус ручної осколкової гранати РГН без запалу, який належить до заряду вибухової речовини у міцному корпусі та запал УДЗ, який є засобом підриву та у своїй єдності складають гранату РГН, яка належить до категорії бойових припасів. Згідно висновку експерта № 3025 ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 29.04.2024, наданий на дослідження об`єкт є корпусом ручної осколкової гранати дистанційної дії, наступального типу РГН, надані на дослідження об`єкти є: спусковим важелем з запобіжною чекою з кільцем ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, фрагментом захисту капсуля-детонатора ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, фрагментом кожуха гільзи датчика цілі ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, фрагментом корпусу ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, кришкою гільзи датчика цілі ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, датчиком цілі ударно-дистанційного запалу ручних грант УДЗ, надані на дослідження об`єкти є складовими частинами ударно-дистанційного запалу ручних гранат УДЗ, який належить до засобів підриву. Корпус ручної осколкової гранати РГН без запалу (засобу підриву) належить до заряду вибухової речовини у міцному корпусі. При штатному з`єднанні корпусу ручної осколкової гранати РГН(заряд вибухової речовини у міцному корпусі),з ударно-дистанційним запалом ручних гранат УДЗ утворюється ручна осколкова граната дистанційної дії, наступального типу РГН, яка відноситься до категорії бойових припасів військового призначення.

23 травня 2024 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; б) щиро каятися; в) активно сприяти розкриттю злочину.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбуття покарання з іспитовим строком.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали та зміст укладеної угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди було досягнуто під час судового розгляду, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнає себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Вчиненим злочином шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

В даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання.

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та захисником під час судового засідання.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст., 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 травня 2024 року, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженню №0000324 від 01.04.2024.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Стягнути зі ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову експертизу у розмірі 11359 грн. 20 коп.

Після набрання вироку законної сили, скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2024, а саме: з корпусу ручної осколкової гранати РГН А-ІХ-1 254-29-84; фрагменту підривача типу УДЗ; змиву з поверхні запобіжного важеля; змиву з поверхні предмета схожого на гранату РГН, які визнано речовими доказами, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1