Справа № 367/5815/24
Провадження №1-кс/367/852/2024
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання т.в.о. заступника начальника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 17.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000069 за ч.2 ст.194, ч.2 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лубянка Бородянського району Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 17.06.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000069 за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що слідчим відділенням ВП № 1 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 17.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно з клопотанням, 17.06.2024 приблизно об 11 год 30 хв (точний час не встановлено) у ОСОБА_5 , який перебував неподалік Луб?янської селищної ради за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Луб`янка, вул. Шевченка, 100, раптово виник прямий умисел, спрямований на знищення шляхом підпалу припаркованого неподалік автомобіля марки «ВА3-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому майнової шкоди та бажаючи їх настання, переконавшись, з метою знищення чужого майна підійшов до автомобіля марки «ВА3-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчинив водійські двері, дістав із салону автомобіля пластикову пляшку із паливно мастильними матеріалами, після чого облив салон автомобіля сумішшю з нафтопродуктів для пришвидшення процесу загоряння, після чого підпалив суміш за допомогою невстановленого малокалорійного джерела запалювання (сірники або запальничка), внаслідок чого відбулося загорання салону вищевказаного автомобіля. Внаслідок підпалу автомобіль марки «ВА3-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 був повністю знищений вогнем, чим завдано ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, - умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Крім того, встановлено, що 17.06.2024 приблизно о 12 год 10 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_5 прибув до м?ясного цеху, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив автомобіль марки «Kia Rio», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 .

В подальшому, перебуваючи в тому ж місці, в той же час ОСОБА_5 підійшов до до вказаного автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_10 , без дозволу власника та користувача відчинив передні пасажирські дверцята, сів на переднє пасажирське сидіння, після чого ОСОБА_5 наказав ОСОБА_11 завести його до с. Озера Бучанського району Київської області, на що одразу отримав відмову. Тоді у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння вказаним автомобілем, діючи всупереч волі власника та користувача транспортного засобу, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м?яких тканин обличчя, параорбітальної гематоми праворуч, після чого ОСОБА_5 виштовхнув ОСОБА_10 з автомобіля, а сам пересів за кермо.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи на водійському сидінні цього автомобіля за допомогою наявного ключа привів у дію його двигун, розпочав рух на вищевказаному транспортному засобі в бік АДРЕСА_1 , тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, на якому зник у невідомому напрямку, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчим зазначено, що метою та підставою для звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 є згідно ст.177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв?язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане слідчим клопотання та просив задовольнити його у повному обсязі, зазначивши про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зазначив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися, а тому вважав, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_12 зможе забезпечити запобіжний захід не пов`язаний з триманням в умовах ізоляції.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника, та також просив застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000069 від 17.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.2 ст.289 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.06.2024, складеного слідчим СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 , 19.06.2024 о 21 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ) затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 червня 2024 року Т.в.о. заступника начальника начальник СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.2 ст.289 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, повністю обгрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання, а саме: заявою ОСОБА_7 від 17.06.2024; протоколом огляду місця події від 17.06.2024; висновком про причину виникнення пожежі від 17.06.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.06.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_15 від 17.06.2024; протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_17 від 20.06.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 від 17.06.2024; заявою ОСОБА_10 від 17.06.2024; протоколом огляду місця події від 17.06.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.06.2024; медичною довідкою, виданою на ім?я ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 17.06.2024; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.06.2024; протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_10 від 17.06.2024; протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_16 від 18.06.2024; протоколом огляду місця події від 18.06.2024 (виявлення автомобіля «Kia Rio»); рапортами від працівників СК ВП №1 щодо переслідування ОСОБА_5 ; протоколами огляду відеозаписів з камер відеоспостереження.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно ч. 1-2 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про:1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа;2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК України).

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

Водночас, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення вказаного питання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Одночасно суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду як цілком ймовірний з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, обсяг підозри. Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками та обмеженнями і, зокрема, суворістю передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що підозрюваний у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працевлаштований, доказів наявності в нього інших осіб на утриманні надано не було, що вказує на відсутність стримуючих факторів щодо ненастання даного ризику та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, надаючи оцінку можливості підозрюваним здійснення впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на ті обставини, що досудове розслідування триває.

Слідчий суддя враховує, що показання свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 вважається несудимим вдповідно до статті 89 КК України.

Також, на розгляді Бородянського районного суду Київської області перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст.194, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КК України, а тому, слідчий судді вважає, що не виключений і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

За таких обставин, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, який може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, так як ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196-198, 205, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 дні до 18.08.2024 включно.

Початок строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою обчислювати з 21.06.2024 18.08.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, що тримається під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1