печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001808 від 27.09.2023 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001808 від 27.09.2023 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власників майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2023 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом створення та утримання місць розпусти, а також заняття діяльністю, пов`язаною із сутенерством, в результаті чого громадяни України зорганізувались у стійке об`єднання - злочинну організацію з ієрархічною системою розподілу ролей та функцій, основна мета якої полягає у втягненні осіб в заняття проституцією, сутенерстві та утриманні місць розпусти.

В ході здійснення досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження встановлено, що на території Львівської області здійснюють протиправну діяльність громадяни України, які усвідомлюючи характер своїх дій та об`єднавши свої зусилля з іншими учасниками для досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення, вступили до злочинної організації та налагодили діяльність розгалужених мереж місць розпусти, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, завідомо відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи. Встановлено, що структура злочинного об`єднання в складі якого діють фігуранти кримінального провадження, має внутрішнє й зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого є тривале вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів в сфері моральності, що супроводжується ретельною довготривалою підготовкою, керівництвом та координацією злочинної діяльності всіх учасників, централізованим забезпеченням функціонування злочинного об`єднання, стабільним складом, тісними стосунками між його учасниками, їх централізованим підпорядкуванням, єдиними для всіх правилами поведінки, а також наявність єдиного плану злочинної діяльності і чіткого розподілу функцій учасників щодо його досягнення.

Встановлено, що дана злочинна організація створена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює керування нею, що полягає у вчиненні сукупності дій, спрямованих на управління її функціонуванням як стійкого об`єднання осіб (забезпечення існування, відповідного рівня організованості, дотримання загальних правил поведінки і дисципліни; вербування нових учасників, розподіл або перерозподіл між ними функціональних обов`язків; організація заходів щодо прикриття останньої; вдосконалення структури об`єднання) та здійсненням ними злочинної діяльності (визначення її мети і напрямів, конкретних завдань об`єднання, його структурних частин або окремих учасників, координація їх дій; ініціювання здійснення певного виду злочинної діяльності чи вчинення конкретних злочинів тощо).

Учасники злочинної організації налагодили діяльність розгалуженої мережі місць розпусти, переважно в центральній частині міста Львова, залучивши при цьому до надання сексуальних послуг за грошову винагороду понад 50 осіб жіночої статі. Кожен з учасників злочинної організації, згідно відведеної йому керівником ролі, виконує окрему функцію.

Так, в структурі злочинної організації було створено окрему ланку, яка займається розміщенням відповідних оголошень про надання сексуальних послуг в додатку «Telegram» та на веб-ресурсах, обговоренням з клієнтами умов надання сексуальних послуг, наданням клієнтам фотографій повій, обліком робочого часу останніх, розміщенням оголошень про прийом на роботу осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг тощо. Діяльністю вказаних членів злочинної організації керує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підзвітна керівнику злочинної організації ОСОБА_4 . До складу вказаної ланки злочинної організації увійшли: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Крім цього, окрема група учасників злочинної організації здійснює контроль якості надання сексуальних послуг та дотримання повіями правил поведінки в місцях розпусти, доставлення повій до місця перебування клієнтів (в тому числі під час дії комендантської години), збір грошових коштів, отриманих повіями від клієнтів, забезпечення охорони повій, вирішення конфліктних ситуацій. Керівництво вказаною групою ОСОБА_4 поклав на себе. До складу вказаної групи увійшли наступні члени злочинної організації: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .

Вказані особи вступили до складу злочинної організації, усвідомлюючи факт її існування, внутрішню побудову, способи вчинення злочинів та її мету, яка полягає у здійсненні сутенерства для незаконного збагачення. При цьому, виконуючи відведену їм роль, розробили правила конспірації та поведінки, обов`язкові для виконання іншими учасниками злочинної організації, порядок дій у разі затримання правоохоронними органами та встановили контакт з представниками правоохоронних органів.

Також встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень можуть бути причетні особи, які здійснюють свою протиправну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

11.06.2024 час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва справа 757/22803/24-к від 20.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , з поміж іншого виявлено та вилучено речі, які відповідають критеріям ст. 98 КПК України, але не зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, а саме: гроші в сумі 18 300 гривень (вісімнадцять тисяч триста гривень), які належать особі, якій на даний час повідомлення про підозру не здійснювалось.

11.06.2024 перераховані вище гроші визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що вони відповідають вимогам передбаченим ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність в арешті майна.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 11.06.2024 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва справа 757/22803/24-к від 20.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: гроші в сумі 18 300 гривень (вісімнадцять тисяч триста гривень), які належать особі, якій на даний час повідомлення про підозру не здійснювалось.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1