Справа № 642/1475/24
Провадження № 1-кс/642/1073/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 26.03.2024, а саме на: - автомобіль марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; ключі від автомобіля марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки POCO MURRO, IME1: НОМЕР_3 , IME2: НОМЕР_4 , з сім картою з номером НОМЕР_5 ; п`ять полімерних зіп - пакетів, з фіксаторами, всередині яких в кожному перебувають порожні полімері зіп - пакети у великій кількості, двоє електронних ваг, два пластикових контейнера зеленого кольору, з нашаруваннями, один пластиковий контейнер червоного кольору, з нашаруваннями, пластикову ложку, три мотка ізолюючої плівки, один моток прозорої липкої стрічки, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000395 від 02.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.03.2024 року до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява, про те, що громадянин на ім`я В, займається розповсюдженням психотропних речовин на території Холодногірського району міста Харкова та по іншим адміністративним районам міста Харкова, чим порушує встановлений з метою захисту населення порядок обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

В ході досудового слідства в порядку ст. 40 КПК України, працівникам УБН ГУНП в Харківській області було надано доручення, з метою встановлення особи, яка збуває наркотичні засоби та психотропні речовини, а саме повні анкетні дані, місце народження, місце реєстрації, місце мешкання, номера мобільних телефонів, якими користується вказана особа. Встановити коло осіб, з якими контактує особа, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, встановити ступінь їх причетності до вказаного кримінального правопорушення.

До СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали про те, що в ході виконання доручення слідчого було встановлено, що до скоєння даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який протягом тривалого часу, систематично займається незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Разом з цим, 26.03.2024 в період часу з 12 год. 36 хв. по 12 год. 59 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 20.03.2024, було проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення вказаного обшуку було вилучено автомобіль марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Крім того, 26.03.2024 в період часу з 13 год. 55 хв. по 15 год. 05 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 20.03.2024, було проведено санкціонований обшук гаражного боксу № НОМЕР_6 , який розташований на території гаражного кооперативу «Каскад-1», за адресою: АДРЕСА_3 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

В ході проведення вказаного обшуку було вилучено: п`ять полімерних зіп - пакетів, з фіксаторами, всередині яких в кожному перебувають порожні полімері зіп - пакети у великій кількості, двоє електронних ваг, два пластикових контейнера зеленого кольору, з нашаруваннями, один пластиковий контейнер червоного кольору, з нашаруваннями, пластикову ложку, три мотка ізолюючої плівки, один моток прозорої липкої стрічки, мобільний телефон марки POCO MURRO, IME1: НОМЕР_3 , ІME2: НОМЕР_4 , з сім картою з номером НОМЕР_5 .

Необхідність накладення арешту на автомобіль марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 обумовлена тим, що вищевказаний автомобіль міг бути використаний для перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин.

Необхідність накладення арешту на мобільний телефон марки POCO MURRO, IME1: НОМЕР_3 , IME2: НОМЕР_4 , з сім картою з номером НОМЕР_5 обумовлена тим, що на вказаному мобільному телефоні можуть міститись відомості, які можуть бути використані для доказу фактів и обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а саме листування з особами, які постачають наркотичні засоби та психотропні речовини, це необхідно для того, щоб об`єктивно встановити джерело придбання наркотичних засобів та психотропних речовин. Крім того це надасть можливість встановити наркоспоживачів.

Частиною першою ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Вказані вище предмети підлягають визначення речовим доказом у відповідності Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберігання і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», та має перебувати на законному зберіганні у камері зберігання речових доказів у відділі поліції, що виключає можливість приховання, пошкодження, втрати чи знищення цього майна.

Окрім цього, в разі визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом або психотропною речовиною, таке майно не може бути повернуте його власнику.

Слід зазначити, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні засоби та психотропні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі вищевказаних речових доказів, які вилучені на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.

У зв`язку з необхідністю проведення експертиз, детального огляду вилучених речових доказів потрібно накласти арешт, зокрема згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди тощо.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

У випадку, передбаченому п.4 ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , п`ять полімерних зіп - пакетів, з фіксаторами, всередині яких в кожному перебувають порожні полімері зіп - пакети у великій кількості, двоє електронних ваг, два пластикових контейнера зеленого кольору, з нашаруваннями, один пластиковий контейнер червоного кольору, з нашаруваннями, пластикову ложку, три мотка ізолюючої плівки, один моток прозорої липкої стрічки, мобільний телефон марки POCO MURRO, IME1: НОМЕР_3 , IME2: НОМЕР_4 , з сім картою з номером НОМЕР_5 , оскільки вказані предмети, матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, проти накладення арешту на його автомобіль «HYUNDAI I-30» та мобільний телефон заперечує, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у його відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, звернулася з заявою про розгляд клопотання у її відсутності, проти накладення арешту на майно заперечує, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у її відсутності на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочинів, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 26.03.2024, а саме на:

- автомобіль марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; ключі від автомобіля марки «HYUNDAI I-30», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки POCO MURRO, IME1: НОМЕР_3 , IME2: НОМЕР_4 , з сім картою з номером НОМЕР_5 ; п`ять полімерних зіп - пакетів, з фіксаторами, всередині яких в кожному перебувають порожні полімері зіп - пакети у великій кількості, двоє електронних ваг, два пластикових контейнера зеленого кольору, з нашаруваннями, один пластиковий контейнер червоного кольору, з нашаруваннями, пластикову ложку, три мотка ізолюючої плівки, один моток прозорої липкої стрічки, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та/або користування, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити слідчому СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1