ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1085/24 Справа № 183/3740/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про

арешт, - ОСОБА_7 -адвокат ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000494 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль асенізатор марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з кабіною білого кольору та цистерну синього кольору, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням прав розпорядження та користування.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що зазначені у клопотанні предмети є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000494.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею були порушені вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України при розгляді клопотання слідчого, так як слідчий звернувся із клопотанням 17.04.2024 року, однак слідчий суддя лише 22.04.2024 року постановив ухвалу про повернення клопотання для усунення недоліків протягом 72 годин.

Також посилається на те, що після усунення недоліків у клопотанні , ні третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ні адвокат не були ознайомленні з клопотанням.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповіднодо ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000494 від 16.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2024 року невстановлена особа, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована у смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області здійснила злив забруднюючої речовини у ґрунт.

16.04.2024 року було проведено огляд місця події та виявлено автомобіль асенізатор марки «МАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , який має кабіну білого кольору та цистерну синього кольору, яка розташована задньою частиною до вищевказаної ділянки. Поблизу вказаного автомобіля під випускною горловиною знаходилась калюжа рідини відходів. З випускної горловини та калюжі було зібрано зразки відходів у два пластикові контейнери, які поміщено до сейф-пакету з номером PSP2086759.

Постановою слідчого від 17 квітня 2024 року вказаний автомобіль асенізатор марки «МАЗ» , номерний знак НОМЕР_1 , який має кабіну білого кольору , цистерну синього кольору та зразки відходів у двох пластикових контейнерах, які поміщено до сейф-пакету з номером PSP2086759 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000494.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що на зазначене майно рішенням слідчого судді було обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою збереження речових доказів, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що після усунення недоліків у клопотанні , ні третя особа щодо майна якої вирішується питання про арешт, ні адвокат не були ознайомлені з клопотанням слідчого про арешт майна, є необгрунтованими, оскільки нормами КПК України не передбачено вручення слідчим клопотання про арешт майна. Разом з тим, відповідно до журналу судового засідання представнику-адвокату ОСОБА_8 в судовому засіданні було оголошено клопотання та докази, додані до нього. Будь-яких заяв про ознайомлення з клопотанням слідчого заявлено не було.

Не є слушним посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя необґрунтовано об`єднав її клопотання про скасування арешту майна та клопотання слідчого про арешт майна, так як відповідно до матеріалів справи адвокат зверталась до суду з клопотанням в порядку ст.173,174 КПК України, а не зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Щодо посилання адвоката на розгляд клопотання слідчим суддею з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 172 КПК України, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України), тому, такої підстави для відмови в арешті майна як порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів вважає, що ані органом досудового розслідування, ані судом першої інстанції під час постановлення свого рішення не наведено достатніх підстав, що обгрунтовують необхідність арешту вищезазначеної техніки з забороною власнику користування нею, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Так, під час апеляційного перегляду прокурор зазначив, що експертиза у цьому провадженні не призначена, будь-яких відомостей про проведення відповідних експертиз матеріали провадження не містять, зразки для проведення експертизи відібрані.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Також приймаються до уваги вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.

У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешт.

З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000494 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження автомобілем асенізатор «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з кабіною білого кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цистерною синього кольору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4