Справа № 590/1502/23
Провадження № 1-кп/590/68/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 Ямпільський районний суд

Сумської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002137 від 12.06.2023 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.307 КК України усного клопотання захисника адвоката ОСОБА_5

про визнання доказів недопустимими -

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання захисником адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: протоколу обшуку від 28.08.2023.

Вказане клопотання обґрунтоване істотними порушеннями процесуальних норм на стадії досудового слідства з боку сторони обвинувачення. А саме сторона захисту просить визнати даний протокол недопустимим доказом, посилаючись на те, що даний обшук проводився ст.слідчим СВ Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за участю о/у СВП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але слідчий насправді обшук не проводив, а лише складав протокол, а фактично обшук проводили оперуповноважені і підписали протокол як учасники проведення обшуку. Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області дозволено проведення обшуку саме слідчому, а не оперуповноваженим особам, що забороняється приписами ч.1 ст.236 КПК України, про що зазначено у постанові ВС №466/896/17 від 29.01.2019 року. В супереч вимог ст.107 КПК України також не було зафіксовано повний хід слідчої дії, оскільки усі особи, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, були поза камерою.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши клопотання захисника, вислухавши думки сторін кримінального провадження, відтворивши в судовому засіданні відеозапис слідчої дії, суд не знаходить підстав для його задоволення.

Згідно із ч. 2, 3ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Дійсно, Верховний Суд у ряді постанов, зокрема від 06 грудня 2021 року у справі № 663/820/15-к та від 29.01.2019 у справі №466/896/17 дійшов висновку про неможливість виконання ухвали про обшук співробітниками оперативного підрозділу за відповідним дорученням слідчого.

Проте, при перегляді у судовому засіданні флеш-накопичувача з проведення обшуку житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що слідчий ОСОБА_6 проводив обшук, його дії були зведені до керування ходу проведення слідчої дії, роз`яснення прав та обов`язків учасникам процесу, фіксування процесу у протоколі тощо. При проведенні обшуку приймали участь о/у СВП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були в гумових рукавичках та допомагали слідчому ОСОБА_6 проводити обшук. Обшук проводився на підставі Ухвали слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2023 року, яку було вручено ОСОБА_4 , а також за участі самого ОСОБА_4 , у присутності двох понятих, та за участі спеціаліста. При проведенні цієї процесуальної дії був застосований технічний засіб фіксації - цифрова відеокамера, характеристики якої та носія інформації відображено в протоколі обшуку. Відеозапис безперервний.

Поняті, які були присутні при проведенні даної слідчої дії, в якості свідків судом ще не допитувалися.

На переконання суду, сам факт проведення обшуку слідчим разом зі співробітниками оперативного підрозділу, не є істотним порушенням прав і свобод людини за змістом ст. 87 КПК України. Адже обшук проведений уповноваженою особою слідчим, з дозволу слідчого судді та з дотриманням суттєвих умов такого дозволу, жодним чином не порушуються права на захист, що визначене у статтях 20, 42 КПК України. У цьому випадку, слідчий реалізовував свої повноваження, визначені, як ч. 1 ст. 236, так і п.3 ч.2 ст.40 КПК України, а оперативний працівник - ст. 41 КПК України.

Відтак, покликання захисника на застосування позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 466/896/17 суд відхиляє, оскільки суд не знайшов істотних порушень процесуальних норм на стадії досудового слідства з боку сторони обвинувачення при проведенні обшуку, що свідчило би про очевидну недопустимості такого доказу.

Крім того, заявлені в клопотанні докази, що їх просить визнати недопустимими захисник обвинуваченого можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками судового розгляду, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидної недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й уважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Відповідно до ухвали ВС у справі № 711/2233/18 від 07 вересня 2021 року для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду. Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику. Водночас, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

За таких обставин, судом, на даній стадії судового розгляду, не встановлено очевидної недопустимості доказів, про виключення яких просить захисник, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89,358,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1