Справа 522/9656/22
Провадження 1-кп/522/346/24
УХВАЛА

23.05.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 0000322 від 16.03.2022 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів, з альтернативою визначення застави, встановленої попередньою ухвалою суду, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не змінились та не відпали.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора про продовження підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його невмотивованим та необґрунтованим. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід, визначений ухвалою суду від 10.04.2024, в частині застави, зменшивши її до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560грн, посилаючись на те, що за весь час з дати обрання запобіжного заходу (16.02.2024) обвинуваченим не допускались порушення дисципліни під час знаходження у слідчому ізоляторі; не вчинено жодних дій, які підтверджують ризики, згадані у клопотанні про обрання запобіжного заходу; також посилався на позитивні характеристики підзахисного за місцем реєстрації, наявність постійного місця проживання, цивільної дружини з якою виховує дитину, батьків, з якими проживав у одному будинку у АДРЕСА_1 . Також зазначив, що станом на 23.05.2024 застава не внесена, оскільки обраний її розмір є надмірним для обвинуваченого та його сім`ї.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, підтримав позицію захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою суду від 10.04.2024 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до 08.06.2024, залишено заставу у 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання сторони захисту та обвинувачення щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 з посиланням на вагомі докази обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином та у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даний час розгляд кримінального провадження ще не завершено, з незалежних від суду причин.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел отримання засобів для існування та відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Доводи ж захисника з приводу того, що обвинувачений має позитивну характеристику за місцем реєстрації, постійне місце проживання, батьків, цивільну дружину та виховує дитину, на думку суду не є свідченням існування міцних соціальних зв`язків, здатних гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Крім того, суд враховує, що під час судового розгляду, обвинувачений ухилявся від суду у зв`язку з чим, ухвалою суду від 24.01.2024 його було оголошено у розшук.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроби переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, не відпали та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

Належних доказів того, що наявні підстави, які унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

Водночас, вирішуючи у відповідності до положень ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, що після визначення попередніми ухвалами суду розміру застави, остання внесена за обвинуваченого не була, що на думку суду може свідчити про її певну непомірність для обвинуваченого, а тому вважає що застава визначена у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 грн., здатна гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 176-178, 182, 183, 315, 331, 370, 372, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора та захисника задовольнити частково, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 21 липня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави у 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1