Справа №522/9407/21
Провадження №1-кп/522/1243/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 10.04.2021 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2021 року після здійснення автоматизованого розподілу справ в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 10.04.2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року призначено підготовче судове засідання по даній справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 року судове провадження за обвинувальним у кримінальному провадженні №0000298 від 10.04.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України зупинено до встановлення місцезнаходження обвинуваченої. Оголошено у розшук ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року судове провадження відносно ОСОБА_3 поновлено, у зв`язку із доставкою обвинуваченої до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року призначено судовий розгляд у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності відмовлено.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження відносно неї.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала суду згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності та на закриття кримінального провадження відносно неї, у зв`язку із закінченням строку давності, на підставі ст.49 КК України, заявивши при цьому, що цілком розуміє, що такі обставини звільнення її від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими відносно неї.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, вчиненого за наступних обставин.

09 квітня 2021 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходилась поруч з будівлею, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Тіниста, 15, де вона зустріла ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наблизилась до останньої та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, кулаком правої руки вдарила ОСОБА_6 один раз в область обличчя, після чого схопила її двома руками за одяг в області грудної клітини та штовхнула ОСОБА_6 , від чого остання впала на землю з висоти власного росту на спину. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме: синці голови, передньої черевної стінки, садна лівого та правого передпліччя та правої кисті, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, та, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Так, відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені: ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно ж до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частиною 2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Частиною першою статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Частина друга зазначеної статті містить нормативні приписи такого змісту: перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Друге речення наведеної вище частини статті не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватись після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання частини другої статті 49 КК зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання - розглядати наведені у третьому реченні загальні строки як: 1) такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у частині першій статті 49 КК диференційованих строків в усіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного з`явлення її з зізнанням або затримання; 2) альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

Наведені два можливі підходи до співвідношення диференційованих і загальних строків давності зумовлюють два варіанти конкретизації кримінально-правового змісту частини другої статті 49 КК.

Реалізація принципу гуманізму під час тлумачення і застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності і вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватись за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Формально-логічний і лексичний аналіз змісту частини другої статті 49 КК дає підстави для висновку, що використані в першому і другому реченнях слова "зупиняється" і "відновлюється" стосуються строків, зазначених у частині першій, тобто диференційованих.

Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

На переконання Великої Палати, підхід, за якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені частиною другою статті 49 КК і є значно тривалішими.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

Вищевказана позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення 09.04.2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 року ОСОБА_3 оголошено у розшук, судове провадження було зупинено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року судове провадження відносно ОСОБА_3 поновлено, у зв`язку із доставкою обвинуваченої до суду.

Таким чином, з 19.10.2022 року по 14.02.2023 року перебіг давності зупинявся на 119 днів, а відповідно диференційований строк, передбачений п.1 ч.1 ст.49 КК України, давності щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності продовжився з 09.04.2023 року до 06.08.2023 року.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України (далі КПК) встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 статті 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, саме формулювання вказаних положень ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 8 ст.284, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, з моменту скоєння якого (09.04.2021 року), враховуючи термін зупинення та відновлення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (з 19.10.2022 року по 14.02.2023 року), в розумінні ст.49 КК України, минуло більше двох років, враховуючи згоду обвинуваченої на звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до переконання, що клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню шляхом звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття криміанльного провадження у справі задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000298 від 10.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

Речові докази CD-диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1