Єдиний унікальний номер 205/5445/16-к
1-кп/205/561/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/599/23 Справа № 205/5445/16
У Х В А Л А

10 січня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0001892 від 28.04.2016 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз: 04.03.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнився 12.11.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 25 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів та прекурсорів та які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

На підтвердження зазначеного ризику вказує також й та обставина, що обвинувачений ОСОБА_3 порушував умови раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не проживав за адресою, вказаною в ухвалі суду, не повідомив суд про зміну місця мешкання, не з`являвся за викликами до суду та переховувався, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а тому доводи клопотання захисника про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу спростовуються поведінкою самого обвинуваченого ОСОБА_3 .

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Погоджується суд й з посиланням прокурора на наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній офіційно не працевлаштований та легального джерела доходу не має, йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень метою якого є отримання прибутку, останній вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК в період умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що останній може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити нові злочини, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання та реєстрації. В той же час, зазначені обставини існували також й на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому дій та не стали тими, стримуючими факторами, які б змогли б запобігти вчиненню злочинів.

Отже, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого виключного запобіжного заходу, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що саме такий запобіжний захід зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах, зокрема щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За вказаних обставин, суд вважає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід, зможе у повному обсязі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігти встановленим судом ризикам.

Керуючись ст. 183, 199, 331, 372 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді триманя під вартою на строк 60 діб, тобто до 09 березня 2024 року включно, взявши його під варту негайно, в залі суду.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу визначити у розмірі, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі порушення обов`язків, покладених на неї у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1