Провадження № 11-сс/4808/382/23
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на рухоме майно ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРКАПІТАЛ» (100 % корпоративних (майнових) прав належить ОСОБА_9 ), як майно підозрюваної ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), з забороною відчуження, розпорядження та користування ним у будь-який спосіб до завершення досудового розслідування та судового слідства (до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку), а саме майно, яке входить до цілісного майнового комплексу відпочинкового комплексу (бази відпочинку) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ) (всього 639 позицій).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу. Вважає, що слідчий суддя постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що слідчим суддею не дотримано вимог ч. 1 ст. 172, п.1 ч. 2 ст. 173 КПК України та неправильно визначено власника арештованого майна. Зокрема, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснено виклику та не забезпечено участі представника власника майна ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ». Вважає, що копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», виготовлена станом на 1 квітня 2019 року, яка долучена до матеріалів клопотання, не може свідчити про те, що станом на час складення клопотання про арешт майна, 14.11.2023 року, ОСОБА_9 є бенефіціарним власником ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ». В свою чергу, відповідно до п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Разом з тим, з аналізу чинного цивільного законодавства вбачається, що арешт з метою забезпечення покарання підозрюваного у вигляді конфіскації, може бути накладений на корпоративні права підозрюваного, які він має як учасник (засновник, акціонер, пайовик) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Що стосується майна юридичної особи, у якій наявні корпоративні права підозрюваного, то це майно належить виключно юридичній особі, що безумовно виключає підстави для арешту з метою забезпечення покарання підозрюваного у вигляді конфіскації. Таким чином, для правильного вирішення питання про можливість арешту майна ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ» необхідно було встановити, чи є товариство юридичною особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім того, адвокат вказує на те, що до юридичних осіб судом можуть бути застосовані тільки заходи кримінально-правового характеру, передбачені ст. 96-6 КК України: штраф, конфіскація майна, ліквідація. При цьому, юридична особа вважається особою, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, та щодо якої здійснюється провадження, з моменту вручення підозри особі, яка вчинила, передбачене статтею 96-3 КК України кримінальне правопорушення в інтересах та від імені юридичної особи (ст. 96-3 КК України) та внесення відповідних відомостей про юридичну особу в ЄРДР (ч. 8 ст. 214 КПК України). Водночас, в переліку кримінальних правопорушень в ст. 96-3 КК України відсутнє кримінальне правопорушення, передбачене ст. 110-2 КК України, у скоєнні якого стосовно ОСОБА_9 складено підозру та стосовно якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042. Отже, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя невірно визначив правову підставу для арешту майна та за відсутності належних правових підстав наклав арешт на майно юридичної особи щодо якої не здійснюється кримінальне провадження.

Також зазначає про недотримання слідчим суддею вимог п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки під час розгляду клопотання фактично не встановлювалось чи доведено прокурором наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 . До матеріалів клопотання про арешт майна долучено лише копію повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000042 від 31.01.2023 року, складене 03.02.2023 року. При цьому, встановлений законом порядок вручення особі повідомлення про підозру не був дотриманий органом слідства та прокурором, тому станом на теперішній час у ОСОБА_9 відсутній статус підозрюваної. Зокрема, повідомлення про підозру складене 03.02.2023 року, а у зв`язку з неможливістю вручення ОСОБА_9 , його було опубліковано на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 07.02.2023 року. Тобто, органом слідства та прокурором не було дотримано встановлених ст. 278 КПК України вимог щодо вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 у день складення такого повідомлення про підозру. Крім того, в Урядовому Кур`єрі №26 від 07.02.2023 року було розміщено повідомлення про підозру, яке не відповідає вимогам ст. 112 КПК України щодо змісту повідомлення, оскільки не містить відомостей, визначених пунктами 1-9 вказаної статті. Більш того, в порушення ч.1 ст.138 КПК України, повідомлення про підозру не було скеровано за останнім місцем проживання ОСОБА_9 , оскільки в цей день 07.02.2023 року адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 приймала участь під час проведення обшуку у будинку по АДРЕСА_1 , тобто за адресою, яка є останнім місцем проживання ОСОБА_9 . Водночас, інших матеріалів на підтвердження наявності обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення слідчим не надано.

Сторона захисту вказує на те, що оскаржувана ухвала, як й відповідне клопотання слідчого містять лише цитування положень кримінального процесуального законодавства, проте не містять відповідного обґрунтування наявності ризиків можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна та чи є необхідність у їх запобіганні шляхом його арешту.

Крім того, слідчим суддею проігноровано вимоги п. 6 ч.2 ст. 173 КПК України та не враховано наслідки арешту майна для його власника. Зокрема, арешт накладено на майно із забороною його використання, яке входить до цілісного майнового комплексу та складається із переліку, який вміщує 639 пунктів, що позбавить можливості власника цього майна ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ» здійснювати діяльність з обслуговування цього майнового комплексу, що ймовірно призведе до значної втрати його вартості та призведе до значних збитків.

Вказує, що засоби, які були застосовані слідчим суддею, не відповідають меті та завданням накладення арешту, у зв`язку із чим не є розумними та співрозмірними обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що слідчий клопотав про накладення арешту на майно, яке було виявлено в ході обшуку 14.11.2023 бази відпочинку «Бескид», та яке належить ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», проте дозвіл на відшукання та вилучення цього майна судом не надавався. Вказане також не було враховано слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29.11.2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про накладення арешту на рухоме майно ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ» відмовити в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити її вимоги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання про арешт майна слідує, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000042 від 31.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , упродовж 2014-2022 років вчинила фінансування дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом передачі фінансових активів підрозділам окупаційної влади на території АР Крим, зокрема її збройним формуванням, які приймають участь у здійсненні збройної агресії РФ проти України, на загальну суму 10 428 698 (десять мільйонів чотириста двадцять вісім тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн., 92 коп., що у 8410 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить великий розмір.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_9 як бенефіціарний власник, володіючи корпоративними правами ТОВ «Інвестиційна компанія «Укркапітал», ТОВ «Інвестиційна компанія «Терра-Інвест», ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур», у власності яких знаходяться об`єкти нерухомості на тимчасово окупованій території АР Крим, вирішила створити для управління вказаним майном підприємство ООО «Таврия-Инвест» за російським законодавством та продовжити фінансування незаконних збройних формувань російської окупаційної влади.

03 лютого 2023 року слідчим в ОВС слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 110-2 КК України, та 07 лютого 2023 року, в порядку ст.ст. 135, 136, 278, глав 6, 11 КПК України, вручено повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Санкція ч. 3 ст. 110-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

13 листопада 2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2023 року проведено обшук приміщень бази відпочинку «Бескид», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , які перебувають у власності ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ».

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено рухоме майно, яке входить до відпочинкового комплексу «Бескид», яке належить ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», всього 639 позицій, кожна з яких має відповідну кількість предметів.

14 листопада 2023 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», як майно підозрюваної ОСОБА_9 , на яке ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року накладено арешт, з забороною відчуження, розпорядження та користування ним у будь-який спосіб до завершення досудового розслідування та судового слідства (до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 володіючи опосередковано через інших юридичних осіб 100% майнових (корпоративних) прав ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ» є одноосібним власником майна, яке було вилучено 14.11.2023 під час обшуку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_9 підозрюється за ч. 3 ст. 110-2 КК України, санкція якої передбачає такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя, суд не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання. Вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Разом з тим, чинний кримінальний процесуальний закон передбачає можливість накладення арешту на майно з метою конфіскації майна, можливість якої буде вирішуватися під час прийняття у кримінальному провадженні рішення по суті.

Згідно з доданою до матеріалів клопотання копії юридичної справи ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», яка була вилучена в ПАТ «Промінвестбанк» в межах даного кримінального провадження під час тимчасового доступу до речей і документів та оглянута 22 травня 2023 року, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ» () є ОСОБА_9 .

Таким чином, усе майно, про яке йде мова у клопотанні слідчого, є власністю підозрюваної ОСОБА_9 , якій повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за ч. 3 ст. 110-2 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна засудженого, у випадку постановлення обвинувального вироку, у зв`язку з чим, слідчим суддею цілком обґрунтовано накладений арешт на майно з метою конфіскації майна як виду покарання підозрюваної. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення слідчим суддею правової підстави для арешту майна.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони були детально проаналізовані у межах розгляду апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого суді від 29 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_9 та ухвалою апеляційного суду від 23 травня 2023 року у провадженні №11-сс/4808/120/23 мотивовано відкинуті.

Колегія суддів вважає голослівними доводи апеляційної скарги адвоката про порушення слідчим суддею вимог ч.1 ст. 172 КПК України, а саме щодо розгляду клопотання про арешт майна без участі власника майна. Так, з вступної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що розгляд клопотання відбувся за участю адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 .

При цьому, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо порушення права власності дійсного власника ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», щодо майна якого вирішено питання про арешт. Так, зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї письмових документів слідує, що адвокат ОСОБА_8 звернулася в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , виклавши доводи, які стосуються інтересів третьої особи, яка не уповноважувала адвоката на представлення її інтересів під час перегляду оскаржуваного рішення та з відповідною апеляційною скаргою не зверталась. При цьому слід зазначити, що вказані особи не позбавлені права звернутися із відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку ст.174 КПК України, як можливі власники/співвласники майна та надати суду дані, які не були враховані під час розгляду питання про накладення арешту на майно. .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги адвоката щодо відсутності в ухвалі слідчого судді дозволу на обшук та вилучення саме того майна, на яке накладено арешт, колегія суддів вважає їх непереконливими.

Так, загальні положення ст. 236 КПК України під час проведення обшуку наділяють слідчого чи прокурора повноваженнями вилучати речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. Такі речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Водночас, вирішення питання про вилучення під час проведення обшуку того чи іншого майна відноситься до дискреційних повноважень відповідної службової особи, що проводить таку слідчу дію і тому відсутність в ухвалі про обшук дозволу на вилучення конкретного майна не може розцінюватись як заборона здійснити таке вилучення. В свою чергу норми КПК України передбачають необхідність звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та судовий контроль даного питання, які забезпечують дотримання відповідних гарантій прав особи, зокрема права власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що обшук проводився 13 листопада 2023 року, а з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку, слідчий звернувся 14 листопада 2023 року, тобто з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею відповідно до ст.ст. 132, 170, 173 КПК України дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Адвокатом ОСОБА_8 не надано доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення та під час апеляційного розгляду не встановлено.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5