КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5131/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року задоволено клопотання детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000040 від 15 лютого 2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих в АТ «Універсал Банк».

Зобов`язано службових осіб АТ «Універсал Банк» негайно надати детективам слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000040 інформацію про залишок коштів на рахунку у формі довідки, на момент накладення арешту на вищевказані рахунки, та у подальшому надавати таку інформацію про залишок коштів на запит детектива, прокурора.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 про арешт майна ОСОБА_6 , а саме на грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих в АТ «Універсал Банк».

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що місце проживання ОСОБА_12 за кордоном - встановлене, а сторона обвинувачення не вжила заходів для вручення такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кодексом, а тому ОСОБА_6 - не набула статусу підозрюваної особи у вказаному кримінальному провадженні, що має наслідком безпідставність накладення арешту на її майно.

Також апелянт зазначає, що вимога детектива, яка знайшла своє відображення в оскаржуваній ухвалі про зобов`язання службових осіб АТ «Універсал Банк» негайно надати детективам слідчої групи у кримінальному провадженні інформацію про залишок коштів на рахунку у формі довідки на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та у подальшому надавати таку інформацію про залишок коштів на запит детектива, прокурора - виходить за межі повноважень наданих детективу, прокурору чи слідчому судді.

Ставлячи таке питання у клопотанні перед слідчим суддею і дублювання такого змісту в резолютивній частині ухвали - детектив та слідчий суддя вийшли за межі повноважень, передбачених приписами ст. 170-173 КПК України.

Крім того апелянт зазначає, що повноваження на звернення із арештом майна відносно особи, якій не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні має виключно прокурор. Звернення детектива (слідчого) із клопотанням про арешт майна особи, статус якої в рамках кримінального провадження є невизначеним - є протиправним, так само як і ухвала слідчого судді, який задовольняючи таке клопотання, поданого неуповноваженою особою, не звернув на це увагу.

Розгляд клопотання про арешт майна ОСОБА_12 здійснено без її та її представника участі. При цьому слідчий суддя пославшись на ч. 2 ст. 172 КПК України не зазначив, чи є підстави для задоволення клопотання детектива та проведення розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна чи його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що Детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 15 лютого 2023 року, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що групою невстановлених осіб та головою наглядової ради Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» (далі - ПрАТ «АЙБОКС БАНК») ОСОБА_14 , як співорганізатором вчинення кримінальних правопорушень, за пособництва залучених нею працівників банку ОСОБА_13 та ОСОБА_11 протягом травня 2021 року - березня 2023 року здійснювалася діяльність з організації азартних ігор в мережі Інтернет без передбаченої законом ліцензії з отриманням грошових коштів від гравців на рахунки підконтрольних юридичних осіб під виглядом прибутку від здійснення господарської діяльності з організації і проведення змагань (турнірів) з кіберспорту та спортивного покеру.

За таких обставин, ОСОБА_15 в період часу з 30.04.2021 по 07.03.2023 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими не встановленими, на теперішній час, особами в межах єдиного умислу організованої злочинної групи, перебуваючи у м. Києві та використовуючи підконтрольні суб`єкти господарювання АТ АЙБОКС БАНК, TOB «ПЕЙ-ПЕЙ», TOB «ПОЛІСТЕРС», TOB «ДЗЕТА», TOB «ЦИГІР», TOB «ДАСТСАН», TOB «PEKHA», TOB «КЕНДВІТ», TOB «ЦЕНТІНГ», TOB «СПАТ ТРЕЙД», TOB «МІТАР СТАРС», TOB «ГАМЕРТОН», TOB «УБЕРВАЛЬД», TOB «ФЛАВОН СПОРТ», TOB «АМЕРТОН КОНСТРАКШН», ТОВ «ЕЙКІНТ», ТОВ «СКЕЙН КОРП», ТОВ «ЗЕРЕНПЕЙ» розробила план дій щодо здійснення незаконної діяльності пов`язаної з організацією та проведенням азартних ігор в мережі інтернет без відповідної ліцензії, впровадила, контролювала та вдосконалювала цей злочинний план шляхом отримання доповідей та надання вказівок в групових чатах із ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими працівниками банку. ОСОБА_15 здійснювала заохочення залучених нею до протиправної діяльності осіб шляхом грошової винагороди. За результатами вищезазначеної злочинної діяльності, учасниками організованої групи в межах єдиного умислу упродовж з 10.01.2022 до 07.03.2023 здобуто злочинним шляхом коштів на загальну суму 4 811 959 013,67 грн, які в подальшому усвідомлюючи, що кошти в сумі 4 811 959 013,67 грн. є активами, які отримано злочинним шляхом, а саме внаслідок організації та проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності, організувала вчинення дій щодо перерахування цих коштів, тобто набуття, володіння, використання та розпорядження, у тому числі здійснення ряду фінансових операцій та вчинення правочинів з такими коштами, а також маскування джерел їх походження, тобто легалізації (відмивання) вказаних коштів, фактичні обставини щодо яких свідчать про одержання їх злочинним шляхом вчинене в особливо великому розмірі.

Отримані внаслідок вчинення зазначених кримінальних правопорушень кошти учасники організованої групи розподіляли між її учасниками за невстановлених під час досудового розслідування обставин.

За результатами досудового розслідування 14.07.2023 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, 17.07.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підозри підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: - актом В/25-0014/2660/БТ від 06.01.2023 перевірки АТ «АЙБОКС БАНК», згідно якого за результатами проведеної НБУ перевірки у порядку нагляду з питань фінансового моніторингу діяльності банку виявлено порушення вимог законодавства під час налагодження ділових стосунків та обслуговування банківських рахунків ряду суб`єктів господарювання, що надали відомості про здійснення діяльності з організації та проведення змагань (турнірів) з кіберспорту та спортивного покеру, хоча як наданні їх представниками документи, так і подальша співпраця з банківською установою свідчили про здійснення діяльності з організації азартних ігор, про що обуло відомо працівникам АТ «АЙБОКС БАНК» та не вжито жодних заходів;

- документами, вилученими під час обшуку приміщення АТ «АЙБОКС БАНК», якими встановлено обставини призначення на посади підозрюваної та її співучасників, укладення договорів та подальшого обслуговування банківських рахунків суб`єктів господарювання, на які здійснювалося перерахування коштів від організації азартних ігор в мережі інтернет; - матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем, за результатами яких встановлено обставини спілкування підозрюваної та співучасників в ряді чатів, в яких обговорюються обставини, як обслуговування банківських рахунків суб`єктів господарювання, на які здійснювалося перерахування коштів від організації азартних ігор в мережі інтернет, так і забезпечення функціонування відповідних сайтів у мережі інтернет через які зазначена діяльність здійснювалася. При цьому, у вказаних чатах ОСОБА_15 керує діяльністю інших осіб надаючи відповідні вказівки та погоджуючи їх дії; - матеріалами проведених негласних слідчих (розшуковик) дій, а саме контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, якими підтверджено організацію азартних ігор в мережі інтернет; - висновками проведених судових експертиз, яким підтверджено використання зазначеними суб`єктами господарювання логотипів споріднених з логотипами, що використовуються організаціями, які на законних підставах здійснюють діяльність з організації азартних ігор в мережі інтернет; - іншими доказами.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

01.08.2023 детектив Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000040 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а саме грошові кошти на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті в AT «Універсал Банк», з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Також просив зобов`язати банк разом з відомостями про виконання судового рішення про накладення арешту інформувати орган досудового розслідування про залишок грошових коштів на момент накладення арешту.

На обґрунтування вимог даного клопотання детектив, з урахуванням вище зазначеного також послався на те, що санкцією ч. 3 ст. 209 КК України, передбачена можливість призначення підозрюваним за результатами судового розгляду, у випадку їх засудження, додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_15 зберігає частину власних грошових коштів на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті в AT «Універсал Банк», які у випадку її засудження підлягатимуть стягненню на користь держави.

01.08.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва задоволено вказане клопотання детектива про арешт майна.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000040 від 15 лютого 2023 року, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на вище зазначених банківських рахунках, які належать підозрюваній ОСОБА_16 , а саме, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, а також врахував, що санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відтак клопотання підлягало задоволенню.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні детектива правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, можливість конфіскації майна, як виду покарання, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме можливості конфіскації майна, як виду покарання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива про накладення арешту на майно підозрюваної.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна (підозрюваної) з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого заходу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всупереч твердженням апелянта, як вбачається з матеріалів справи повідомлення про підозру від 17.07.2023 ОСОБА_16 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України здійснено в порядку ст. ст. 135, 278 КПК України /а.с.55-73/.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, твердження апелянта, що слідчий суддя пославшись на ч. 2 ст. 172 КПК України не зазначив, чи є підстави для задоволення клопотання детектива та проведення розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна чи його представника, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна детектив зазначив, що повідомлення власнику та інших осіб про розгляд клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, знищення або приховування інших речових доказів, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

Крім того, розголошення змісту клопотання становить загрозу інтересам слідства та може привести до спотворення доказів зацікавленими особами, а отже така інформація у відповідності до ст. 222 КПК України є таємницею, що охороняється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду слідчим суддею, дотримано положення вказаної норми кримінального процесуального закону.

Однак є слушними твердження апелянта, що вимога детектива, яка знайшла своє відображення в оскаржуваній ухвалі про зобов`язання службових осіб АТ «Універсал Банк» негайно надати детективам слідчої групи у кримінальному провадженні інформацію про залишок коштів на рахунку у формі довідки на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та у подальшому надавати таку інформацію про залишок коштів на запит детектива, прокурора - виходить за межі повноважень наданих детективу, прокурору чи слідчому судді. Проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. При цьому детективом належним чином обґрунтована дана вимога, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваною вживаються активні заходи щодо протидії розслідуванню та приховуванню свого майна, а тому вбачалося за необхідне на підставі п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зобов`язати банк разом з відомостями про виконання судового рішення про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_6 на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , в АТ «Універсал Банк», інформувати орган досудового розслідування про залишки грошових коштів на цих рахунках на момент накладення арешту.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4