Справа № 944/4372/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1010/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Неполоківці Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням та покладення обов"язків, передбачених ст.76 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2023року. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 07 червня 2023року.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 у період з 03.01.2023 по 06.06.2023 і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання.

06.06.2023 співробітниками військової служби правопорядку обвинувачений ОСОБА_7 був доставлений до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: вул.М. Кривоноса, 6, м. Львів.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок та призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

У мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, призначене йому покарання судом першої інстанції є занадто суворим. Вважає, що оскільки від був засуджений Кіцманським районним судом Чернівецької області 20 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України - тобто за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, а новий злочин ним вчинено у сфері несення військової служби в умовах воєнного стану, то це не можна розцінювати , як те , що обвинувачений не став на шлях виправлення. Вважає, що кримінальні правопорушення вчинені у різних сферах, тому не можна це вважати порушенням іспитового терміну. Вважає, що до нього можливим є застосування положень ст. 69 КК України. Вказує, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, а відтак, з врахуванням даних про його особу, можливим є застосування положень ст. 69 КК України, оскільки зазначені вище обставини суттєво знижують тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_9 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується та не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 407 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що останній вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, та належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України під час іспитового строку за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, то суду першої інстанції правильно призначив йому остаточне покарання з врахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України, при цьому врахувавши обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у тому числі застосування до нього положень ст. ст. 69 чи 75 КК України. Обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегією суддів не встановлено.

Окрім того, ДУ ЛУВП №19 не надано апеляційному суду інформації про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , по стану свого здоров`я не може відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 419, КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Яворівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4