Справа № 344/2015/24
Провадження № 1-кс/344/987/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000015 від 02.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000015 від 02.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом діяльності злочинної групи, що здійснює незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, на початку вересня 2023 року ОСОБА_7 через свого знайомого ОСОБА_8 познайомився із ОСОБА_6 , який повідомив, що може посприяти ОСОБА_7 у виїзді за межі України шляхом виготовлення, через своїх знайомих, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК із зазначенням відомостей, щодо тимчасової непридатності його до військової служби, які нададуть останньому можливість виїзду за межі України за грошову винагороду у сумі 7000 доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_9 , який володів зв`язками із членами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно попередньої домовленості мав сприяти ОСОБА_10 шляхом надання порад та вказівок у одержанні тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК із зазначенням відомостей, щодо тимчасової непридатності його до військової служби, які нададуть останньому можливість виїзду за межі України.

19 вересня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_9 повідомили ОСОБА_7 про необхідність прибуття в м. Болехів, Калуського району, Івано-Франківської області, та передачі останнім, на їх вимогу при зустрічі грошових коштів у сумі 2000 доларів США, в якості завдатку за їхні протиправні дії.

20 вересня 2023 року, близько 18 год 50 хв ОСОБА_7 виконуючи вище вказану, доведену йому вказівку, разом із своїм знайомим ОСОБА_8 прибув у м. Болехів, Калуського району, Івано-Франківської області, де на вул. 24 серпня неподалік магазину «Прованс», зустрівся із ОСОБА_6 який діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , з відома останнього, отримав від ОСОБА_7 , на його попередню вимогу грошові кошти в сумі 2000 США.

При цьому ОСОБА_6 реалізуючи спільний із ОСОБА_9 злочинний умисел провів інструктаж ОСОБА_7 з приводу його подальших дій щодо одержання ним тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК із зазначенням відомостей, щодо тимчасової непридатності його до військової служби, які нададуть останньому можливість виїзду за межі України.

У подальшому 07.11.2023 ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця та отримання решти грошових коштів від ОСОБА_7 , під час зустрічі, провів інструктаж щодо виготовлення документів, які будуть підставою для виїзду останнього закордон.

Надалі, 02.02.2024 ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 під час телефонної розмови повідомив про необхідність надання ОСОБА_7 на його користь решти грошових коштів за його протиправні дії у розмірі 5000 доларів США.

У подальшому, ОСОБА_9 , будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_6 , реалізовуючи їхній спільний злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , 02.02.2024 о 21 год. 07 хв., перебуваючи на території АЗС «ОККО», що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, м. Долина, вул. Антоновича, 54, діючи умисно, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 5000 доларів США, задля отримання ОСОБА_7 документів щодо тимчасової непридатності до військової служби за станом здоров`я, які надають останньому право перетину державного кордону України та можливість виїзду за межі України в умовах воєнного стану.

Відтак, в той же час, на території тієї ж АЗС, ОСОБА_9 , з відома та згоди ОСОБА_6 , розпорядившись отриманими грошовими коштами, надав ОСОБА_8 наступні документи:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 29.1.2024, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище ОСОБА_7 про те, що він рішенням військово-лікарської комісії визнаний тимчасового не придатним до військової служби за станом здоров`я;

- довідку військово-лікарської комісії № 20/9/7475 від 26.01.2024, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвище ОСОБА_7 про те, що він визнаний тимчасово не придатним до військової служби за станом здоров`я терміном на 6 (шість) місяців (до 26.06.2024).

На підставі отриманих завдяки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 документів, ОСОБА_7 набув право перетнути державний кордон та виїхати за межі України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

03.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Добеле, Латвія, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому АДРЕСА_1 , не працюючому, раніше не судимому, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Захисник в судовому засіданні заперечив щодо задоволення такого клопотання, вказав, що в будинку на який просить слідчий накласти арешт в АДРЕСА_2 проживають дружина з дітьми підозрюваного. Окрім того, може бути змінена кваліфікація кримінального правопорушення, яка може не передбачати відповідальність з конфіскацією майна.

Заслухавши слідчого, захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В даному кримінальному провадженні, 03.02.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Добеле, Латвія, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому АДРЕСА_1 , не працюючому, раніше не судимому, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 належить на праві власності майно, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :11:004:0138, реєстраційний номер 102 на території АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площою 172,3 кв.м., житлова площа 102.9 кв.м. по АДРЕСА_2 (земельна ділянка кадастровий номер :11:004:0138, реєстраційний номер 102. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає конфіскацією майна, як вид покарання.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення конфіскації майна.

Так, щодо позиції сторони захисту, про те, що в будинку проживають дружина з дітьми, то слід зазначити, що слідчий не просив обмеження у праві користування даним будинком, що не позбавляє користуватись житловим будинком. Стосовно ж можливої зміни кваліфікації кримінального правопорушення, то позиція захисту базується на припущеннях, які не можуть бути враховані слідчим суддею.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно з позбавленням права на відчуження та розпорядження майном, що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000015 від 02.03.2023, а саме на: земельну ділянку з кадастровим номером :11:004:0138, реєстраційний номер 102 на території АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площою 172,3 кв.м., житлова площа 102.9 кв.м. по АДРЕСА_2 (земельна ділянка кадастровий номер :11:004:0138, реєстраційний номер 102. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА