УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 Справа №607/9288/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0004411, стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.125, ч.2 ст.345 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про накладення грошового стягнення на обвинувачену ОСОБА_6 . У клопотанні зазначено: « Відповідно до ст. 3 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, серед іншого обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд. Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу. Згідно із ст.144 КПК України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Грошове стягнення накладається під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою. За змістом судових рішень від 14.09.2021 (ЄУН-607/9288/14-к) та ухвалою від 02.11.2021 (ЄУН-607/9288/14-к), констатовано порушення обов`язків обвинуваченою ОСОБА_6 регламентованих ч.7 ст.42 КПК України, серед іншого оголошено розшук ОСОБА_6 . Виконання ухвали про розшук доручено територіальному відділу поліції, за повідомленням якого, 13.06.2023 забезпечено її участь у судовому засіданні та відновлено судовий розгляд. Водночас, як слідує із інформації про перетин кордону ОСОБА_6 , остання в період розшуку двічі покидала територію України (з 30.05.2022 по 13.09.2022 та з 05.10.2022 по 03.06.2023) на строк, більше ніж один рік. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 28, 36, 42, 144, 145, 323 КПК України, прошу: накласти грошове стягнення на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу по АДРЕСА_1 , у зв`язку із невиконанням обов`язків регламентованих ч.7 ст.42 КПК України. Додаток: світлокопія відомостей про перетин кордону ОСОБА_6 ».

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення, як безпідставне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що обвинуваченій ОСОБА_6 було надіслано повідомлення про виклик до суду на 14.09.2021 року 09 год.45 хв. листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто до суду з довідкою Укрпошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Однак, секретар судового засідання ОСОБА_7 телефонограмою повідомила обвинувачену ОСОБА_6 про виклик до суду на 14.09.2021 року 09 год.45 хв. Проте, обвинувачена ОСОБА_6 14.09.2021 року в 09 год.45 хв. до суду не прибула, а також, заздалегідь не повідомила суду про поважні причини неявки.

Прокурорка ОСОБА_8 заявила клопотання про застосування приводу до обвинуваченої ОСОБА_6 . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2021 року задоволено клопотання прокурорки ОСОБА_8 про здійснення приводу обвинуваченої ОСОБА_6 на 02.11.2021 року 10 год. 00 хв.

Крім цього, обвинуваченій ОСОБА_6 було надіслано повідомлення про виклик до суду на 02.11.2021 року 10 год. 00 хв. листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто до суду з довідкою Укрпошти про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Оскільки, обвинувачену ОСОБА_6 не доставлено до суду приводом на 02.11.2021 року 10 год. 00 хв., вона відсутня за адресою місця проживання, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2021 року її оголошено в розшук. Організацію виконання ухвали про розшук обвинуваченої ОСОБА_6 доручено прокурорці ОСОБА_8 .

Листом Тернопільського РУ поліції в Тернопільській області №7714/02/24/523 від 16.06.2023 року суду повідомлено, що ОСОБА_6 знаходиться за адресою м.Тернопіль вул.Оболоня, 11/186, тому було призначено розгляд судового провадження на 25.07.2023 року 15 год. 30 хв., про що повідомлено сторонам та учасникам.

З клопотання прокурора ОСОБА_3 та долученої інформації вбачається, що ОСОБА_6 30.05.2022 року виїжджала за межі України і повернулася 13.09.2022 року. Також, ОСОБА_6 05.10.2022 року виїжджала за межі України і повернулася лише 03.06.2023 року.

Відповідно до ст.42 КПК України обвинувачена особа зобов`язана прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це суду.

Поважні причини неприбуття особи на виклик передбачені ст.138 КПК України. Проте, обвинувачена ОСОБА_6 не виконувала свій обов`язок прибувати за викликом до суду. Також, вона не виконувала обов`язок заздалегідь повідомити суду в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк.

Отже, клопотання прокурора ОСОБА_3 підлягає до задоволення. Грошове стягнення у випадку неприбуття на виклик суду може бути накладено в розмірі від 0,5 до 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто від 1342 грн. до 5368 грн. Однак, суд враховує, що ОСОБА_6 є особою пенсійного віку, тому вважає за доцільне накласти грошове стягнення в мінімальному розмірі.

У ст.392 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. З її змісту вбачається, що ухвала про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.

Керуючись статями 7, 42, 131, 134, 135, 138, 139, 144 - 147, 323, 350, 392 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на обвинувачену ОСОБА_6 задовільнити.

На обвинувачену ОСОБА_6 накласти грошове стягнення в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1342(одна тисяча триста сорок дві) гривні.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1