Провадження №11-кп/801/1213/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

та їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 та обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_14 і ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою цього суду від 19 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував тяжкість злочинів, у яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , особи обвинувачених та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, обвинувачений ОСОБА_7 просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Свої вимоги мотивує тим, що суд не звернув уваги на те, що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на момент арешту входив до складу добровільного формування спецпідрозділу «Хорт-29», куди вступив з початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, неофіційно працював. Крім того зазначає, що його участь у злочині не доведена, жодних слідчих дій з ним не було проведено.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді домашнього арешту у нічний період доби. Зазначає, що ризики, наведені прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, не підтверджені доказами та існують лише гіпотетично, крім того, суд не врахував наявності великої кількості соціально стримуючих факторів, які свідчать про особу ОСОБА_7 , а саме, що він є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, має власне житло, постійне місце проживання та прописки у м. Малин Житомирської області, за яким характеризується виключно позитивно, має постійну неофіційну роботу, на час затримання був діючим військовослужбовцем ЗСУ, служив за контрактом, приймав безпосередню участь у бойових діях по відсічі агресії російської федерації.

Адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, в якій просить скасувати її та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивує тим, що судом належним чином не досліджена та не надана правова оцінка повідомленої підозри особі обвинуваченого ОСОБА_8 та доказам у даному кримінальному провадженні. Також зазначає про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та неврахування судом особи ОСОБА_8 , який має дружину та сина 2017 року народження, має постійне місце проживання та реєстрації, досить тривалий час знаходиться під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зникли та виправдовують продовження обраного відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, наявні ризики переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовження злочинної діяльності з метою отримання джерел для існування та незаконного впливу на свідків, які ще не допитувались в судовому засіданні.

При цьому враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та інші обставини.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. У обвинуваченого відсутнє постійне місце проживання на території м. Вінниці, у Вінницькій області він перебував тимчасово, офіційно не працює, раніше судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Крім цього колегія суддів зазначає, що доказів того, що ОСОБА_7 працював до затримання, сторона захисту не надала.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Обвинувачений раніше чотири рази судимий, офіційно не працює, іншого джерела доходу не має, у нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці.

Відомостей, які б свідчили про неможливість перебувати обвинувачених під вартою, у тому числі за станом здоров`я, немає.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У зв`язку з вищевикладеним, підстав для застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів - до 17.12.2023 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4