Справа № 716/1804/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000147 від 12.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горошівці Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2023 року, близько 23:00 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків з дружиною ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, схопивши та утримуючи правою рукою ОСОБА_6 за волосся, наніс їй удари лівою рукою в область обличчя та голови, на що ОСОБА_6 захищаючись виставила ліву руку, по якій ОСОБА_4 продовжив наносити удари, після чого повалив ОСОБА_6 на підлогу та наніс один удар правою ногою в область тулуба ОСОБА_6 , спричинивши останній тілесні ушкодження: синці навколо обох очей, по слизовій губи справа, по зовнішній поверхні правої сідниці з переходом в поперик, в ділянці лівої скроні, саден по зовнішній поверхні правої сідниці з переходом на поперик, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; гематоми по тильній поверхні лівої кисті; рани в ділянці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Кримінальна відповідальність за вказаний кримінальний проступок передбачена ч.2 ст.125 КК України за умисне завдання легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, пояснив, що на ґрунті ревнощів між ними та дружиною утворилися неприязні стосунки і вході сварки 11.09.2023 року він побив її, спричинивши тілесні ушкодження. Зараз проживають окремо, однак він розкаявся у вчиненому, намагається повернути довіру дружини, для чого кинув вживати алкоголь та неодноразово вибачився перед дружиною.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що чоловік останнім часом зловживав алкоголем і став агресивним. Між ними почали виникати сварки, а 11.09.2023 року, у пізній час він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, став чіплятися до неї, на що вона, маючи намір уникнути конфлікту, вийшла з будинку. Однак повернувшись на прохання ОСОБА_4 , він схопив їх за волосся став бити по обличчю та голові, на що вона намагалася прикритися рукою, після чого повалив на підлогу та вдарив ногою. Будучи наляканою та побоюючись за своє життя вона в той вечір покинула будинок та проживає окремо. На даний час не може вибачити чоловікові, бо за довгі роки спільного життя те й робила, що піклувалася про нього та про дітей, про родинний затишок. Жодних поводів для ревнощів не давала і не заслуговує на таке ставлення. Просила для ОСОБА_4 суворого покарання, крім того заявила цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, що полягала у спричиненні їй фізичного болю, неестетичного вигляду від отриманих тілесних ушкоджень, а також страждань, які відчуває і досі. Бо поведінку чоловіка відносно себе вважає негідною та несправедливою. І досі не відчуває себе в безпеці, а тому не може повернутися додому.

Наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ступінь їх тяжкості підтверджено в судовому засіданні висновком експерта №128-Е від 13.09.2023 року.

Враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, висунуті проти нього обвинувачення він розуміє та не оспорює, суд, розцінюючи ці докази як об`єктивні та такі, що відповідають фактичним обставинам справи, та вважаючи їх достатніми для винесення обвинувального вироку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів фактичних обставин справи.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я при встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження поза розумним сумнівом, дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні виду та міри покарання суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні ОСОБА_4 , суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт, і вважає що це буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

При цьому, найменш суворе покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу на переконання суду, не буде тим достатнім заходом впливу, який необхідно застосувати до обвинуваченого з метою його виправлення, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Обмежень щодо призначення обвинуваченому саме такого виду покарання положення статті 56 КК України не містять.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за визначенням п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обставин кримінального правопорушення, за яке засуджується ОСОБА_4 , в діях останнього є ознаки домашнього насильства, адже він вчинив фізичне насильство відносно своєї дружини.

А тому суд, на підставі ст.91-1 КК України, діючи в інтересах потерпілої від кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством, ОСОБА_6 , вважає за доцільне одночасно із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального покарання застосувати до нього строком три місяці обмежувальні заходи, передбачені пунктом 5 ч.1 вищевказаної статті.

Також потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.

Обвинувачений позов визнав частково, пояснив, що пропонував потерпілій 15000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, від чого вона відмовилась. Наразі визнає цивільний позов в розмірі 5000,00 грн.

Статтею 127 КПК України визначено що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.23 ЦК України).

За положеннями п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами і доповненнями), моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди, суд зважає на фізичний біль та обсяг страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного фізичного та психологічного стану, адже з часу, що минув з дати вчинення кримінального правопорушення довіра потерпілої до обвинуваченого не відновилася, досі має місце побоювання за власне життя.

Зважаючи на викладене, через доведеність моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених потерпілою вимог по відшкодуванню моральної шкоди шляхом стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_4 суми в розмірі 15000,00 гривень що, беручі до уваги обставини події кримінального правопорушення, суд вважає співрозмірним обсягу понесених потерпілою моральних страждань.

Відповідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач (ч.2 ст.120 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати… (ч.1 ст.124 КПК України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпілою надано: договір про надання правової допомоги від 13.09.2023 року, згідно якого правова допомога потерпілій надавалась адвокатом ОСОБА_7 по кримінальному провадженню; Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2023 року, згідно якого правова допомога надавалася ОСОБА_6 з приводу визнання протиправним та скасування наказу про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби, стягнення заробітної плати; акт виконаних робіт від 17.01.2024 року, які складаються зі первинної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, підготовкою цивільного позову та представництва інтересів клієнта; квитанцію про сплату гонорару від 17.01.2024 року в розмірі 5000,00 грн, яка не містить печатки.

Надані докази на підтвердження процесуальних витрат є суперечливими за своїм змістом, бо з договору про надання правової допомоги від 13.09.2023 року вбачається, що він укладений у кримінальному провадженні, а з Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2023 року що правова допомога надається у цивільній справі з приводу трудових правовідносин. Акт виконаних робіт достеменно не вказує на те, за яким провадженням кримінальним чи цивільним, що випливає з трудових правовідносин, адвокатом ОСОБА_7 надавалася правова допомога ОСОБА_6 . Крім того, як зазначалося, квитанція про оплату гонорару адвоката у кримінальному провадженні не містить печатки, а тому не може вважатися допустимим доказом, понесення витрат на правову допомогу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані потерпілою докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу є недостатніми для прийняття рішення про стягнення з обвинуваченого на її користь процесуальних витрат.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо обвинуваченого, не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ст.125 ч.2 КК України у вигляді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин, які відбувати не більше 4 (чотирьох) годин на день.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі ч.1 ст.91-1 КК України, застосувати до засудженого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, поклавши на нього наступні обов`язки: пройти програму для кривдників строком 3 (три) місяці.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що умисне непроходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 15 000 (п`ятнадцять) тисяч гривень.

У стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальних витрат у вигляді витрат на правову допомогу відмовити за недоведеністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1