ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2526/23 Справа № 193/377/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду відповідного клопотання останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню. Вказує, що строк покарання ОСОБА_7 має бути переглянуте на підставі ст. 81. КК України, а також статті 28 Конституції України та статті 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Вважає, що прогрес у напрямку виправлення, який ОСОБА_7 зробив, а також зміни, які ОСОБА_7 зазнав, призводять до невиправданості його подальшого позбавлення волі, адже для цього відсутні обґрунтовані пенологічні підстави. Вважає, що у документах наявних у особистій справі ОСОБА_7 чітко відображається виключно позитивна оцінка його особистості та поведінки під час відбування покарання, що свідчить про прогрес у напрямку виправлення, який він зробив, а також зміни які він зазнав вказують на невиправданість його подальшого тримання в умовах позбавлення волі, адже для цього не має обґрунтованих пенологічних підстав. Вказує, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_7 характеризується добре, має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, має інвалідність з дитинства третю групу інвалідності з зору. Просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.02.2014 за яким його засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 на підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 15.04.2013 по 21.03.2014, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 15.04.2013, кінець строку: 10.05.2025.

Відповідно до матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.04.2013, утримувався у Харківському слідчому ізоляторі де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення.

З 25.04.2014 ОСОБА_7 став відбувати покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)», де за увесь час відбування покарання характеризується негативно. Останні 5 разів заохочувався правами начальника установи, водночас має 13 стягнень за порушення режиму утримання, з яких два до цього часу не погашені.

Згідно характеристики, долученої до справи, за станом здоров`я засуджений ОСОБА_7 не працездатний, є інвалідом І групи, тому до роботи на виробничих майстернях установи не залучався. З персоналом установи не тактовний та не ввічливий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у задовільному стані, але лише під контролем адміністрації, сам не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного випливу «Правова просвіта». Рідних та близьких людей не має, соціально-корисні зв`язки ні з ким не підтримує. Засуджений перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду. До установи надійшов виконавчий лист на суму 9391,91 грн. але засуджений його не сплачує.

Також ОСОБА_7 раніше вже тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення й інших кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного поведінка ОСОБА_7 під час відбуття покарання, відсутня стійка позитивна динаміка у виправленні засудженого, оскільки 5 заохочень засудженого за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці у порівняні з 13 стягненнями за порушення режиму утримання, більшість дисциплінарних порушень, які допустив ОСОБА_7 пов`язані з його неналежною поведінкою, яка полягала у нецензурній лайці, нетактовній, в т.ч. буйній поведінці, погрозою фізичною розправою на адресу інспекторів та медичних працівників установи, не можуть свідчить про виправлення засудженого.

Останнє заохочення ОСОБА_7 отримано 11.10.2022, після чого отримав два стягнення 28.02.2023 та 02.03.2023, які на час розгляду клопотання в установленому порядку не погашені.

На час розгляду справи засуджений відбув не менше 3/4 строку покарання, призначеного за вироком суду, з яких 11 місяців були зараховані судом на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції враховано зміст характеристики на засудженого і дані які характеризують особу засудженого в цілому, наявність на час розгляду в суді першої інстанції п`яти заохочень та тринадцяти стягнень, відбуття не менше 3/4 строку покарання, однак зазначене не може бути безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, враховуючи наведені вище обставини, які характеризують в цілому особистість ОСОБА_7 дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, отже ОСОБА_7 не довів на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, тоді як відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже на даному етапі, враховуючи наведене колегія суддів вважає неефективним та недоцільним застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

На час розгляду апеляційної скарги, враховуючи кримінальне правопорушення за яке він засуджений та особу засудженого, встановлено, що цілі покарання призначеного ОСОБА_7 , не досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком суду.

Доводи апелянта, що ОСОБА_7 зробив прогрес у напрямку виправлення, та зазнав змін які призводять до невиправданості його подальшого позбавлення волі, є безпідставними та є такими, що не відображені у наявних матеріалах справи, наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер.

Щодо доводів апеляційної скарги, що у документах наявних у особистій справі ОСОБА_7 характеризується добре, має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, чітко відображається виключно позитивна оцінка його особистості та поведінки під час відбування покарання, що свідчить про прогрес у напрямку виправлення, який він зробив, а також зміни які він зазнав вказують на невиправданість його подальшого тримання в умовах позбавлення волі, адже для цього не має обґрунтованих пенологічних підстав, також не знайшли свого підтвердження та є такими, що беззаперечно спростовуються наявними в матеріалах справи документами які вказують, що цілі покарання призначеного ОСОБА_7 , не досягнуті.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_7 підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, має інвалідність з дитинства третю групу інвалідності з зору, враховуються судом апеляційної інстанції при вирішені питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та зазначає, що окрім зазначених відомостей враховується сукупність низки інших факторів, які в даному випадку не вказують на можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді