УХВАЛА

Іменем України

14.12.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000347 від 14.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому просить зняти арешт з водійського посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.10.2012, зважаючи на те, що 30.10.2023 року кримінальне провадження №0000347 від 14.10.2023 року слідчим закрито, відтак необхідність у застосуванні арешту відпала.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання просить задовольнити.

Дізнавач СД ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог клопотання, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000347 від 14.10.2023 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.10.2023 року накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2012 на ім`я « ОСОБА_3 », що було вилучено в ході протоколу затримання від 14.10.2023, а також позбавлено власника вищевказаного посвідчення водія та третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 30.10.2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 14.10.2023 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею звернуто увагу і на практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема, наведеної у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19. У зазначеній постанові Великою Палатою зроблено правовий висновок про те, що на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальне провадження №0000347 від 14.10.2023 року, в рамках якого був накладений арешт на посвідчення водія, закрито, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту (п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.10.2023 року (справа №295/14233/23) на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2012, видане на ім`я « ОСОБА_3 », що було вилучено на підставі протоколу затримання від 14.10.2023.

Зобов`язати дізнавача, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000347, та/або відповідальних працівників за місцем зберігання вказаного документа повернути ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2012.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1