Справа № 449/1407/23
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000218 від 09.10.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, гром. України, незаміжньої, з середньою освітою, раніше не судимої,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в супереч вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, впродовж жовтня 2022 року - вересня 2023 року, систематично вчиняла по відношенні до свого співмешканця ОСОБА_5 , психологічне насильство у вигляді словесних образ, криків і нецензурної лайки та екномічне насильство у вигляді обмеження доступу до житла.

Внаслідок дій ОСОБА_4 , відповідно до листа Комунального закладу "Територіальний центр соціального обслуговування" Перемишлянської міської ради №400 від 11.10.2023 року у ОСОБА_5 виникли психологічні страждання і емоційна залежність та значне зниження рівня життя.

Так ОСОБА_4 23 жовтня 2022 року о 20.45 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання свого співмешканця в АДРЕСА_1., скоїла психологічне та економічне домашнє насильство стосовно свого співмешканця ОСОБА_5 , яке проявилося у словесних образах, нецензурній лайці й обмеження доступу до житла.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 листопада 2022 року, ОСОБА_4 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (набрала законної сили 28 листопада 2022 року).

Окрім того, ОСОБА_4 02 січня 2023 року о 14.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання свого співмешканця в АДРЕСА_1., скоїла економічне домашнє насильство стосовно свого співмешканця ОСОБА_5 , яке проявилося у обмеженні доступу до житла шляхом пошкодження замка у вхідних дверях житлового будинку.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 15 березня 2023 року, ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (набрала законної сили 27 березня 2023 року).

Окрім того, ОСОБА_4 27 вересня 2023 року о 16.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання свого співмешканця в АДРЕСА_1., скоїла психологічне домашнє насильство стосовно свого співмешканця ОСОБА_5 , яке проявилося у словесних образах та нецензурній лайці.

Свою вину у скоєному злочині ОСОБА_4 , визнала повністю, пояснила, що між нею і її співмешканканцем виникають сварки, у вчиненому розкаялася.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 як перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то вчиняє сварки не впускає до додому, на даний час не вчиняє домашнє насильство.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченої, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у заподіянні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань й емоційної залежності потерпілої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно копії паспорта, вимоги УІАП при ГУНП України у Львівській області, характеристики Бібрської міської ради Львівської області та відповіді ЦРЛ, встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на "Д" обліку в наркологічнму та психіатричному кабінетах не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, який є раніше не судимою, проте часто притягається до адміністративної відповідальності, по місцю реєстрації характеризується з позитивної сторони. Як пом`якшуючу її вину обставину, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Обтяжуючу її вину обставину суд враховує вчинення кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді громадських робіт, що передбачено санкцією частини статті, по якій вона обвинувачується і така міра покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України і призначити їй покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1