Провадження № 1-кс/752/8061/23
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого 1 відділу(з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , погоджене прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. волгоград, російської федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000110 від 30.08.2022р.,

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого 1 відділу (з дислокацією у м. Києві) СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 30.08.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, відносно ОСОБА_6 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації (далі по тексту рф) військовослужбовцями збройних сил рф у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто рф, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаагської конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Крім того, згідно із статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

№ 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року.

Так, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні та воєнізовані формування, метою яких є надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території

м. Севастополь, приблизно у лютому-березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, однак маючи проросійську позицію задовго до здійснення окупації російською федерацією території АР Крим, з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, добровільно погодився на зайняття керівних посад у громадських організаціях та органах місцевого самоврядування органів окупаційної влади, де брав активну політичну, громадську та публічну участь. При цьому він розумів, що основним завданням створених організацій буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, у допомозі схиляти громадян України перейти на бік ворога, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_6 усвідомлював, що його публічна громадська та політична діяльність, спрямована з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, однак маючи проросійську позицію задовго до здійснення окупації російською федерацією території АР Крим та м. Севастополя, розпочинаючи з 2013 року, перебуваючи на території м. Севастополь, виступив одним із ініціаторів створення всеукраїнської громадської організації «Русское молодежное движение», яка створена з метою відстоювання та захисту інтересів російського та російськомовного населення України, насамперед молоді та недопущення утиску прав російськомовного населення і руйнувати відносини з росією, консолідації проросійськи налаштованої молоді та згодом був призначений її керівником. У 2013 році очолив комітет з питань роботи з молоддю «Всеукраинского координационного совета организаций российских соотечественников (ВКСОРС)» та з 2013 року призначений керівником «Севастопольской городской организации партии «Русское Единство», завданням якої було захист російської мови, російської культури, зміцнення всебічних зв`язків з росією, та діяльність якої з квітня 2014 року заборонена в Україні Окружним адміністративним судом міста Києва, як антидержавної діяльності.

Згодом, у січні - лютому 2014 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, спільно з ОСОБА_7 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та ОСОБА_8 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом), за власною ініціативою, з ідеологічних та корисливих мотивів, створили так званий «штаб» - пункт збору громадян, який розміщувався на центральній площі Нахімова у м. Севастополь, метою створення якого була координація дій людей та організація загонів самооборони.

Так, ОСОБА_6 , будучи одним із керівників вказаного штабу, безпосередньо організовував та координував дії підконтрольних йому осіб у створенні загонів незаконного збройного формування (далі по тексту - НЗФ) «Самооборони Криму», зокрема його участь полягала у здійсненні контролю та організації над керівниками т.зв. «ланок», в які входило 5 і більше учасників, формування списків вказаних осіб, створення графіків чергувань біля адміністративних будівель м. Севастополя, участь в інструктажах учасників незаконних збройних формувань, таких як «казачество», «ночнные волки» та інші. Окрім цього, ОСОБА_6 здійснював організацію матеріально-технічного та побутового забезпечення учасників вказаних НЗФ, такими як: проведення електроенергії до місць чергувань біля адміністративних будівель, продуктами харчування, а також забезпечення комплектами для самозахисту, зокрема: касками, нарукавниками та налокітниками.

Таким чином, діями ОСОБА_6 , які полягали у створенні та організації/координації дій вказаного штабу, з моменту його створення, лише за перші 3 дні до загонів «Самооборони Криму» залучено більше 3000 осіб.

У подальшому, 26.02.2014, ОСОБА_6 , за погодженням голови проросійської організації «Родина-Конгресс русских общин» Алексея Журавлёва», призначений начальником штаба «Русского Интернационала» в

м. Севастополь. Основними цілями вказаної організації було «формирование дружины добровольцев, которые будут прибывать из России» та «предоставление юридической помощи жителями города в получении гражданства РФ по упрощенной системе». Так, будучи на займаній посаді, ОСОБА_6 здійснив консолідацію прихильників російської федерації з країн Європейського Союзу, зокрема, осіб чоловічої статі з Прибалтики, Швеції, Норвегії, Польщі, країн колишньої Югославії, які продовжили несення служби на блокпостах, охорону громадсько-важливих та стратегічних об`єктів у

м. Севастополі та АР Крим.

Згодом, ОСОБА_6 з березня 2014 року призначений радником голови ради міністрів окупованої території АР Крим ОСОБА_9 .

Крім цього, у квітні 2014 року, ОСОБА_6 , за добровільною згодою, з ідеологічних та корисливих мотивів, призначений координатором всеросійської партії «Родина» в Республике Крым и городе Севастополь» (російська національно-консервативна політична партія) та керівником «Крымской Республиканской Организации партии «Родина».

У подальшому, в 2016 році, ОСОБА_6 призначений головою «Молодежной Организации «Бастион», ідеологія якої є патріотичне виховання молоді росії, координатором проекта «Безопасный Севастополь Единой России», та керівником «Ленинского муниципального округа города Севастополь», а також обраний депутатом «Регионального политического совета партии «Единая Россия», яка є загальноросійським громадським об`єднанням, створеним відповідно до законів росії та з метою цілей участі громадян російської федерації в політичному житті суспільства.

Таким чином, ОСОБА_6 , з ідеологічних та корисливих мотивів, діючи умисно та симпатизуючи окупаційній владі, перебуваючи на займаних посадах, активно та публічно, проводив проросійську агітацію серед громадян України, та очолював громадські організації, метою яких було спонукання населення тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим до участі у роботі окупаційних органів влади Російської Федерації та проведення всебічної агітації щодо визнання і підтримку окупаційної влади, які у свою чергу діяли у тісній співпраці з окупаційною владою російської федерації в Автономній Республіці Крим та діяли на підтримку російських військ, в результаті чого своїми діями сприяв армії рф в окупації та зниження обороноздатності території АР Крим Збройних Сил України. А також неможливості протистояти збройній агресії військовим російської федерації, які вчиняли злочинні дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, внаслідок проведення незаконного референдуму щодо приєднання території півострова Крим до складу російської федерації.

Крім цього, ОСОБА_6 , як організатор та керівник вище вказаних організацій та партій, брав участь у забезпеченні проведення 16 березня 2014 року так званого «референдуму» на виборчих дільницях на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя з питання про входження півострову Криму до складу росії на правах суб`єкта російської федерації.

У подальшому, 11.05.2016, ОСОБА_6 , нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Республики Крым» №0256 («Поставновление президиума Государственного совета Республики Крым п236-1/16 від 11.05.2016) як «члена региональной общественной организации "Русская община Крыма"» та іншими нагородами.

22.09.2023 ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У клопотанні зазначається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується сукупністю доказів, доданими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених пунками 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. На думку захисника, додані до клопотання докази не підтверджують обгрунтованості підозри відносно ОСОБА_6 . Слідчий, як вказує захисник, формально послався на ризики, не обгрунтовуючи, яким саме чином ОСОБА_6 може або вплинути на хід досудового розслідування, або перешкодити йому, або впливати на свідків.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, оцінивши всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, головним слідчим управлінням НП України в АРК та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 30.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

З клопотання слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

22.09.2023 року ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111,ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується доказами, доданими до клопотання, в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі п`ятнадцяти років.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, 29.09.2023р. органом досудового слідства винесено постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території України, а й інших країн. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого і свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється - даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , згідно наявних в органу досудового розслідування доказів, підтримує тісні зв`язки з особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, які перевіряються на причетність до ішних аналогічних злочинів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

У відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000110 від 30.08.2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3. Контроль та виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1