КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1198/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Г А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання у м. Києві, раніше неодноразово судимого, востаннє: 12.09.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 24.06.2022 року умовно - достроково на невідбутий строк 7 місяців 7 днів,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_8 , 09.07.2023 року, близько 18 год. 05 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 4, а саме - поруч із проїжджою частиною, де в цей час, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначені вище день, час та місці, ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразилися в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у частині пошкодження майна, обравши об`єктом своїх хуліганських дій автомобіль, який перебував на проїжджій частині марки «Dacia», моделі «Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 , підійшов до нього, тримаючи при цьому, у правій та лівій руці продовгуваті металеві предмети, наніс близько десяти цілеспрямованих ударів по капоту та лобовому склу автомобіля, тим самим, пошкодивши його, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник керівника Київської міської прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, змінити вирок в частині визначення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити ухвалу, якою виключити з мотивувальної частини оскаржуваного вироку вказівку на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 - рецидив злочину. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. В оскаржуваному вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд визнав обставиною, що його обтяжує - рецидив злочинів. Вважає, що така позиція суду є необґрунтованою, та такою, що не відповідає точному змісту закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення ч.1 ст. 67 КК України, якою наведено виключний перелік обставин, які при призначенні покарання визнаються такими, що його обтяжують.

Всупереч ч. 3 ст. 67 КК України, зазначена обставина не може обтяжувати покарання ОСОБА_8 , оскільки інкриміноване йому правопорушення є кримінальним проступком, а не злочином, відповідно до положень ст. 12 КК України. За таких обставин прокурор вважає, що вказівка про рецидив злочину, як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, підлягає виключенню з вироку шляхом зміни судового рішення.

Учасники даного кримінального провадження про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Зі змісту вироку суду вбачається, що судом першої інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання однією з обставин, яка його обтяжує, визнається рецидив злочинів. Відповдіно до ч. 3 ст. 67 КК України суд не може визнати обставини, що обтяжують покарання, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» вокремих статтях Особливої частини КК рецидив злочинів передбачено як різновид повторності злочинів. ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України належить до кримінальних проступків та не є злочином.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з вимогами сторони обвинувачення, щовказівка у вироку суду про рецидив злочину, як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, підлягає виключенню з вироку шляхом зміни судового рішення, що в свою чергу не впливає на призначене покарання та не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Виходячи з встановлених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок - зміні в мотивувальній його частині.

Керуючись ст.ст.405,407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині встановлення обставини, що обтяжує покарання. Виключити з вироку суду посилання на обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

В решті вирок суду залишити без змін. Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4