ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1454/22
УХВАЛА

"24" січня 2024 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання

ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про звернення в доход держави застави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000137 від 08.05.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Миколаївка, освіта середня, не одруженого, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з випробувальним терміном на 1 рік,

- 22.09.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, 71ч.2 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі;

- 22.03.2017 року Петриківським районним судом за ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі;

- 05.07.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 ч.4 КК України 5 років 5 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 185 КК України

В С Т А Н О В И В

19.12.2022 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 08.05.2021 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 185 КК України.

24.01.2024 року у судовому засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави із посилаючись на те, що 03.11.2022 року ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.01.2023 року та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99240 грн.

Згідно з повідомленням начальника ДУ «ДУВП № 4» від 28.12.2022 вих. № 4/5-21224 заарештований за ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 ОСОБА_5 , 1995 р.н. 28.12.2022 звільнений з-під варти під заставу у розмірі 99240 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 з моменту внесення застави мав виконувати обв`язки: з`являтися за викликом прокурора та суду; не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суду про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Однак, на дату призначення судових засідань ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся до суду, обґрунтовуючи це відсутністю фінансової можливості прибути до суду, в т.ч. до останнього, внаслідок систематичних неявок без поважних причин, судом приймалось рішення про застосування приводу. При цьому слід зауважити, що ОСОБА_5 жодного разу не з`явився самостійно в судове засідання, а 18.05.2023 року був доставлений в супроводі працівників поліції, що дало змогу суду провести судове засідання. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 не з`являючись в судові засідання не повідомляє про причини своєї неявки будь-яких документів про поважні причини не надає.

Крім цього, обвинуваченим ОСОБА_5 порушено обов`язок не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований,

Тому є підстави для звернення застави, внесеної обвинуваченим ОСОБА_5 .

Підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним умисних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України , а це переховуватися від органів досудового розслідування та суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема поведінка самого обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про те що він не бажає виконувати покладені на нього обов`язки - систематично не з`являвся в судові засідання, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, неодноразово вчиняв майнові злочини проти власності, завдаючи матеріального збитку особам зневажливо ставлячись до скоєного, на шлях виправлення не став, майнову шкоду завдану потерпілим не відшкодував.

Просить суд обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків, та визначити обвинуваченому розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатнім забезпечити виконання процесуальних обов`язків особою, що обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в частині обрання ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та звернення застави в дохід держави, так як обвинувачений 5.12., 20.12. 2023 року4 та 03.01.2024 року не явився до суду без поважних причин, не працює, за місцем проживання в АДРЕСА_1 не проживає , а тому примусовий привід працівниками поліції обвинуваченого до суду не було можливості виконати, обвинувачений не бажає виконувати належним чином покладені на нього обов`язки і з`являтись до суду. В частині встановлення повторної застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб клопотання не підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 в суді не заперечував порти клопотання прокурора, пояснивши, що він із 05.01.2024 року перебуває у центрі адаптації та реінтеграції в АДРЕСА_2 , але про це нікого не повідомляв, в грудня 2023 року знаходився у 8 лікарні на лікуванні зі струсом мозку, але доказів до суду не представив, не працює, неповнолітніх дітей органи опіки вилучили, притягується в Дніпровському райсуді м. Дніпродзержинська по ст. 186 ч.4 КК України, відсутні кошти на проїзд до суду із міста в с. Петриківка.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 вважає розглянути клопотання прокурора на погляд суду, урахувати поведінку ОСОБА_5 який добровільно знаходиться на реабілітації та відсутністю коштів на проїзд до суду.

Обвинувачена ОСОБА_6 покладається на погляд суду.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, обвинувачених, суд приходить до наступного висновку.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні чотирьох тяжких та корисних умисних кримінальних правопорушень по ст. 185 ч.3 КК України ( крадіжка чужого майна, повторно, із проникненням в житло), 263 ч.1 КК України( придбання вогнепальної зброї без передбаченого дозволу, 186 ч.4 КК України ( грабіж чужого майна, групою осіб за попередньою змовою, в умовах воєнного стану).

Із 03.11.2022 року ОСОБА_5 було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в установі виконання покарань (№ 4) ДУВП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області із визначеною заставою в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складало 99 240 грн ( а.с.61-63).

В разі внесення застави на ОСОБА_5 були покладена обов`язки не відлучатись від населеного пункту в якому він зареєстрований без дозволу прокурора чи суду, повідомляти про зміну місця проживання, утримуватись від спілкування із свідками та потерпілими.

За повідомленням начальника ДУ ДУВП № 4 від 28.12.2022 року заарештований ОСОБА_5 28.12.2022 був звільнений з-під варти під заставу у розмірі 99 240 грн і вибув в АДРЕСА_1 ( а.с.75)

У судові засідання ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся без поважних причин, судом приймалось рішення про застосування приводу, а саме: 06.03.2023, 26.04.2023, 12.07.2023, 14.08.2023, 05.12.2023, 20.12.2023, 03.01.2024.

Тільки 18.05.2023 року ОСОБА_5 був доставлений до суду в супроводі працівників поліції, що дало змогу суду провести судове засідання та допитати його . При цьому обвинувачений ОСОБА_5 не з`являючись в судові засідання не повідомляє про причини своєї неявки будь-яких документів про поважні причини не надав.

ОСОБА_8 не працює, трудового стажу не має, відсутні соціальні зв`язки, відповідно витягу із рішення Обухівської селищної ради були вилучені малолітні діти обвинувачений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 які мешкали разом із обвинуваченим та обвинуваченою ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків.

Як вбачається із запитом судді Дніпровського райсуду міста Дніпродзержинська, ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності по ст.186 ч.4 КК України.

ОСОБА_5 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не знаходиться, про що свідчать рапорти працівників поліції про невиконання примусових приводів обвинуваченого до суду, місцезнаходження його було невідомо, про те що ОСОБА_8 знаходиться на реабілітації в громадській організації в м. Камьянському він нікого не повідомив, телефонний зв`язок із ним відсутній.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених

ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також, суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_5 , імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість обвинуваченого переховуватись від суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні питання про обрання строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та інші обставини даного, кримінального провадження. Зокрема - те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк: за ч. 4 ст. 186 КК України, від семи до десяти років, за ч. 3 ст. 185 КК України від трьох до шести років, за ч. 4 ст. 185 КК України від п`яти до восьми років, за ч. 1 ст. 263 КК України від трьох до семи років, раніше судимий за аналогічні тяжкі злочини, постійного місця роботи не має, не одружений, що підтверджує відсутність міцних соціальних зв`язків, вчинив умисні тяжкі злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу підтверджується матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності; може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вищевказані ризики дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, направлене проти власності, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Отже, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення органами досудового слідства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених прокурором ризиків, а саме незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, можливістю останнього переховуватися від суду та вчинення ним інших злочинів.

Обставини, що враховувалися судом при обранні раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою або застосування застави відсутні.

Вирішуючи питання щодо звернення застави в доход державки, суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України застава є запобіжним заходом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Отже, у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава (зокрема, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого без поважних причин та не повідомив заздалегідь про причини своєї неявки), суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності , а саме звернути заставу в дохід держави.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 порушив покладені ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 року на нього процесуальні обов`язки, а саме відлучився із місця проживання в АДРЕСА_1 без дозволу прокурора та суду та не повідомив суд про зміну місця проживання, отже наявні підстави для звернення застави у дохід держави, суд вважає, що клопотання прокурора про звернення застави у дохід держави слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 110, 177 п.1, ч.1, 183- 184, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про звернення в доход держави застави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 обвинуваченого ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 185 КК України задовільнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 24 січня 2024 року до 23 березня 2024 року включно.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Звернути в дохід держави заставу та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України суму в розмірі 99 240 грн (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок грн), внесену 26 грудня 2022 року заставодавцем ОСОБА_12 за ОСОБА_5 згідно з ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1