Справа № 404/5327/23
Номер провадження 1-кп/404/312/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

20 жовтня 2023 року м. Кропивницький, Україна

Кіровський районний суд м. Кіровограда засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000560 від 08.12.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28.10.2013 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки;

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження,-

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

06 грудня 2022 року у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбулось спілкування, шляхом переписки, через мережу інтернет в мобільному додатку «Telegram» з раніше невідомою останньому потерпілою ОСОБА_5 пов`язане із перерахуванням грошових коштів на картковий рахунок.

Під час спілкування ОСОБА_3 , зрозумів, що надавши власний картковий рахунок потерпілій ОСОБА_5 , тим самим ввівши в оману останню, він зможе заволодіти її грошовими коштами.

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 знаходячись за місцем його прживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно та цілеспрямовано з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою мережі інтернет, використовуючи власний персональний мобільний телефон марки «Huawei» Р 8 через додаток «Telegram», вводячи в оману потерпілу ОСОБА_5 в повідомленні надав для перерахування грошових коштів реквізити свого персонального банківського рахунку № НОМЕР_1 .

В подальшому потерпіла ОСОБА_5 , будучи введеною в оману ОСОБА_3 отримавши надані реквізити перерахувала на картковий банківський рахунок № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , відкритий в AT КБ «Приват Банк» грошові кошти в сумі 5500 гривень.

Отримавши від потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5500 гривень, ОСОБА_3 розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 збитків на суму 5500 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, повністю та детально показав про обставини вчинення кримінального правопорушення, згідно з якими він за часу, місця, обставин та способу, встановлених судом, заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 5500 гривень. У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину, просить суворо не карати.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки він проявився у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, характеризується позитивно, раніше судимий, осудний, в КНП «Кіровградський обласний наркологічний диспансер КОР» на обліку не перебуває, одноразово в 2009 році знаходився на стаціонарному обстеженні за напарвленням військкомату в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР», встановлений діагноз інший специфічний (інфантильний) розлад особистості. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 300 від 13.06.2023 р. ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний чс психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді іншого специфічного розладу особистості не є проявом психічного захворювання і не впливає на йго осудність, підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України, застосування заходів медичного характеу не потребує. Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності прокурором суду також не надано.

Таким чином бідність, відсутність постійного стабільного заробітку, відсутність належного виховання та не бажання змінити ставлення до свого життя на думку суду привели обвинуваченого до скоєння ряду злочинів проти власності, повторно.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_3 схильний до вчинення однорідних злочинів проти власності.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, пов`язане з позбавленням волі.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Суд також призначає певні обов`язки які передбачені ст. 76 КК України і виконання яких буде необхідною складовою покарання для ОСОБА_3 .

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Враховуючи вид покарання та порядок його відбуття, будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.

Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Huawei» Р 8, який передано на зберігання ОСОБА_3 , залишити останньому, як власнику.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1