Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/2772/23

Провадження № 11-кп/4815/131/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000234 від 09.05.2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрія Рівненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання три місяці арешту, строк відбуття якого рахується з дня приведення вироку до виконання.

Як визнав доведеним суд, 07 травня 2023 року близько 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні, розташованої в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область носа, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням фрагментів, рани та крововиливу на переніссі, поєднаний з крововиливами в правій навколо очній ділянці з розповсюдженням на ділянку правої вилиці та крововиливом в склеру правого ока і в ліву навколо очну ділянку, які в єдиному механізмі виникнення відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 після того, як ОСОБА_9 внаслідок нанесення удару кулаком правої руки впав на підлогу, наніс останньому не менше двох ударів правою та лівою ногою в область обличчя, заподіявши ушкодження у вигляді зламу коронкової частини на рівні шийки 6-го верхнього лівого зуба та зламу коронкової частини 1/2 6-го правого верхнього зуба, які, як кожне окремо, так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У поданих апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що за наявності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, - вчинення злочину вперше, щирого каяття та сприяння розкриттю злочину судом призначено надто суворе покарання, що не відповідає принципам законності та достатності.

Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року скасувати і на підставі ст.45 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , покликається на суворість призначеного покарання, яке вважає невідповідним принципам достатності, зважаючи, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності і розкаявся у скоєному злочині.

Просить оскаржуваний вирок змінити і призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання у виді штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду провадження апеляційним судом, в судове засідання не з`явилися. Обвинувачений ОСОБА_7 , згідно змісту апеляційної скарги, у її розгляді брати участі не бажає.

Захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечує проти розгляду справи у відсутності потерпілого та обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданих апеляційних скарг, доводи прокурора, яка вважає вирок законним, обгрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, які, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки ніким із сторін кримінального провадження не заперечуються.

Твердження апелянтів про призначення ОСОБА_7 надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття особа обвинуваченого вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття особа винного.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував обставини та характер вчиненого злочину, віднесеного законом до кримінального проступку, особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, розкаявся у вчиненому, думку потерпілого, який, згідно поданої письмової заяви, просив призначити покарання в межах закону за вчинене, і призначив ОСОБА_7 покарання в межах ч. 2 ст. 125 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів всіх суб`єктів кримінально - правових відносин, з відповідною реакцією держави на протиправне діяння особи, що є важливим чинником захисту постраждалої особи, і суд вправі, враховуючи фактичні обставини справи та наслідки протиправної діяльності винної особи призначити такий вид покарання, який у кожному конкретному випадку буде необхідним і справедливим, та відповідатиме меті покарання в цілому.

З обставин, встановлених судом, вбачається, що 07 травня 2023 року ОСОБА_7 , зайшовши в приміщення, де перебував потерпілий ОСОБА_9 , без з`ясування будь - яких обставин умисно завдав потерпілому удар кулаком правої руки в область носа, зламавши його кістки, а після того, як ОСОБА_9 від такого удару впав на підлогу, умисно завдав і ударів правою та лівою ногою в його обличчя, заподіявши ушкодження, зазначені в медичному висновку, що вбачається і з фотознімку потерпілого ( т. 1 а.с. 20).

Враховуючи конкретні обставини справи, необхідність понесення винною особою справедливого покарання та очікування відповідної протиправному діянню реакції держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини в суспільстві, колегія суддів вважає, що сам по собі факт розкаяння у скоєному і правдива розповідь про обставини вчиненого не можуть слугувати підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, та пом`якшення покарання, беручи до уваги обставини скоєного та його наслідки для потерпілого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3