Справа № 192/229/24
Провадження № 1-кс/192/43/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000013 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 31 січня 2024 року до ВП № 9 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що біля буд. 1 по вул. Запорізьке шосе в с. Братське Дніпровського району Дніпропетровської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , 1999 року народження, який пред`явив поліцейським посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я з ознаками підробки, а саме: шрифт не відповідає встановленому зразку та відсутність деяких водяних знаків та голограм.

Відомості за даним фактом 01 лютого 2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000013 з попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Під час проведення огляду 01 лютого 2024 року надане посвідчення водія серії НОМЕР_2 було вилучене до ВП № 9.

У клопотанні вказано, що з метою збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження та внесення в них непоправних змін, а також з метою проведення експертиз слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Власник майна в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що останнє підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 01 лютого 2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000013 з попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 31 січня 2024 року до ВП № 9 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що біля буд. 1 по вул. Запорізьке шосе в с. Братське Дніпровського району Дніпропетровської області, працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , 1999 року народження, який пред`явив поліцейським посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на його ім`я з явними ознаками підробки, а саме: шрифт не відповідає встановленому зразку та відсутність деяких водяних знаків та голограм.

Згідно рапорту поліцейського ОСОБА_5 за даними бази МВС посвідчення водія серії НОМЕР_2 видано іншому громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою дізнавача від 01 лютого 2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 було визнано речовим доказом, а постановою від 01 лютого 2024 року призначено проведення судової технічної експертизи документа для вирішення питання чи відповідає посвідчення водія аналогічним посвідченням, які знаходяться в офіційному обігу в України.

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У даному випадку, слідчий суддя вважає, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження або внесення в них неправомірних змін, яким є посвідчення водія, оскільки іншим способом зберегти речові докази, інакше як шляхом арешту - неможливо.

Водночас, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Тому, клопотання прокурора про арешт майна, підлягає частковому задоволенню в частині зазначення способу арешту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 , по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000013 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) шляхом заборони розпоряджатися та користуватися вказаним посвідченням водія.

Відмовити в задоволенні клопотання в частині заборони відчуження майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1