Провадження № 1-кс/752/8545/23
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1-го відділу СУ ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні № 0000073 від 13.09.2022 заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що слідчим управлінням ГУ НП в АРК та м. Севастополя проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 13.09.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації із 20.02.2014 на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя військовослужбовцями збройних сил російської федерації встановлено ефективний контроль, як над територією Кримського півострову, так і за діяльністю розташованих там органів влади, чим фактично здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. А відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

У порушення ст. ст. 42, 43 "Положення про закони і звичаї війни на суходолі"

що є додатком до Гаагської конвенції "IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі" від 18.10.1907 російська федерація, використовуючи фактичний контроль над органами місцевої влади, прийняла нові закони та утворила власні судові і правоохоронні органи.

Для забезпечення роботи незаконно створених судових органів згідно з Указом Президента російської федерації № 786 від 19.12.2014, на посаду «судьи Евпаторийского городского суда Республики Крым» призначено громадянина російської федерації ОСОБА_6 , який до цього займав посаду судді в Тарському судовому районі № 31 Омської області російської федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 федерального закону російської федерації «О статусе судей в росийской федерации» від 26.06.1992 № 3132-1 суддею в російській федерації може бути громадянин російської федерації, який має вищу юридичну освіту та відповідаючий вимогам до кандидата на посаду судді Конституцією російської федерації, федеральними конституційними законами, а також федеральними законами.

ОСОБА_6 , будучи наділений окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії російською федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянув справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 18.10 Кодексу про адміністративні правопорушення російської федерації, щодо громадянина України ОСОБА_7 , який, згідно з матеріалами справи, наданими "суду", допустив повторне здійснення іноземним громадянином або особою без громадянства трудової діяльністю в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону.

Будучи професійним суддею, який згідно з ч.5 ст. 11 «Кодексу судейской этики российской федерации», затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012, який повинен знати про зміни в законодавстві російської федерації, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції та інші документи в області прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику, в т.ч. Європейського Суду з прав людини, ОСОБА_6 розумів, що ОСОБА_7 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи рф чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та що ОСОБА_7 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений у будь-якому випадку або будь-яким способом переваг цієї Конвенції, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою примусового переміщення шляхом видворення ОСОБА_7 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 02.02.2018 у приміщенні «Евпаторийского городского суда Республики Крым», що розташований за адресою: ТОТ АР Крим, м. Євпаторія, просп. Леніна, буд. 30, за результатами розгляду протоколу про адміністративне

правопорушення, складеного щодо ОСОБА_7 , постановив рішення №5-65/2018 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_7 , є громадянином України, особа якого в суді підтверджена, проживав на території Автономної Республіки Крим і після тимчасової окупації Кримського півострову російською федерацією ухилявся від виїзду з території російської федерації та допустив повторне здійснення іноземним громадянином трудової діяльнрсті в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону. Незважаючи на це, ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (ІV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняв рішення про накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5000 російських рублів з примусовим адміністративним видворенням за межі рф (Криму).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 147 Конвенції (IV) незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_6 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_7 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустив порушення вимог ст.ст. 3, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У подальшому ОСОБА_6 , будучи наділеним окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії російською федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянув справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 18.10 Кодексу про адміністративні правопорушення російської федерації, щодо громадянина України ОСОБА_8 , який, згідно з матеріалами справи, наданими "суду", допустив повторне здійснення іноземним громадянином або особою без громадянства трудової діяльністю в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону.

Будучи професійним суддею, який згідно з ч.5 ст. 11 «Кодексу судейской этики российской федерации», затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012, який повинен знати про зміни в законодавстві російської федерації, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції та інші документи в області прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику в т.ч. Європейського Суду з прав людини, ОСОБА_6 розумів, що ОСОБА_8 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи рф чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та що ОСОБА_8 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений у будь-якому випадку або будь-яким способом переваг цієї Конвенції ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою примусового переміщення, шляхом видворення ОСОБА_8 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 02.02.2018 у приміщенні «Евпаторийского городского суда Республики Крым», що розташований за адресою: ТОТ АР Крим, м. Євпаторія, просп. Леніна, буд. 30, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_8 , постановив рішення № 5-62/2018 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_8 , є громадянином України, особа якого в суді підтверджена, проживав на території Автономної Республіки Крим і після тимчасової окупації Кримського півострову російською федерацією ухилявся від виїзду з території російської федерації та допустив повторне здійснення іноземним громадянином трудової діяльністю в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону. Незважаючи на це, ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (ІV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняв рішення про накладення на ОСОБА_8 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5000 російських рублів з примусовим адміністративним видворенням за межі рф (Криму).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 147 Конвенції (IV) незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_6 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_8 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустив порушення вимог ст.ст. 3, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У подальшому ОСОБА_6 , будучи наділеним окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії російською федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянув справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 18.10 Кодексу про адміністративні правопорушення російської федерації, щодо громадянина України ОСОБА_9 який, згідно з матеріалами справи наданими "суду", допустив повторне здійснення іноземним громадянином або особою без громадянства трудової діяльністю в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону.

Будучи професійним суддею, який згідно з ч.5 ст. 11 «Кодексу судейской этики российской федерации», затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012, який повинен знати про зміни в законодавстві російської федерації, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції та інші документи в області прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику, в т.ч. Європейського Суду з прав людини, ОСОБА_6 розумів, що ОСОБА_9 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи рф чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та що ОСОБА_9 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений у будь-якому випадку або будь-яким способом переваг цієї Конвенції, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою примусового переміщення, шляхом видворення ОСОБА_9 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 02.02.2018 у приміщенні «Евпаторийского городского суда Республики Крым», що розташований за адресою: ТОТ АР Крим, м. Євпаторія, просп. Леніна, буд. 30, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_9 , постановив рішення № 5-51/2018 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_9 є громадянином України, особа якого в суді підтверджена, проживав на території Автономної Республіки Крим і після тимчасової окупації Кримського півострову російською федерацією ухилявся від виїзду з території російської федерації та допустив повторне здійснення іноземним громадянином трудової діяльністю в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону. Незважаючи на це, ОСОБА_6 грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (ІV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняв рішення про накладення на ОСОБА_9 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5000 російських рублів з примусовим адміністративним видворенням за межі рф (Криму).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 147 Конвенції (IV) незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_6 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_9 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустила порушення вимог ст.ст. 3, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949.

У зв`язку з викладеним 06.09.2023 у кримінальному провадженні №0000073 від 13.09.2022 слідчим за погодженням з процесуальним прокурором Ізмайлову ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у спосіб, передбачений ст.ст. 111, 278 КПК України, а саме за допомогою електронного поштового відправлення за останнім відомим місцем роботи на офіційну пошту «Евпаторийского городского суда Республики Крым» за адресою: «».

Крім того, 09.09.2023 року у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», розміщено оголошення, щодо виклику гр. ОСОБА_6 до заступника начальника відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 для отримання повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000073 від 13.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 438 КК України на 14.09.2023 на 10 год 00 хв.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, 06.09.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 до заступника начальника відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 для отримання повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000073 від 13.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438 КК України на 14.09.2023 на 10 год 00 хв.

Однак, гр. ОСОБА_6 до прокуратури в АР Крим та м. Севастополі відповідно до врученої йому повістки та станом на теперішній час, безпідставно не з`явився та про причини неявки не повідомив.

На даний час підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

Встановлено, що на даний час підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, та на даний час є так званим «судьей Евпаторийского городского суда Республики Крым».

На думку слідчого, матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства, прокуратури та суду на на тимчасово окупованій території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним особливо тяжкі злочини. Притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності в загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України; те, що він умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики слідчого, переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив задовольнити. Наголосив на тому, що доводи, викладені у клопотанні, та матеріали, долучені до клопотання, підтверджують обґрунтованість підозри, та те, що підозрюваний ОСОБА_6 насправді переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук, що беззаперечно підтверджує необхідність здійснення щодо нього спеціального досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Захисник просив звернути увагу на те, чи наявні в клопотанні докази того, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України та що він оголошений у розшук.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, надходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держваи, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасовій окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з наданих матеріалів, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.09.2023 складено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 438 КК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про виклик його до начальника відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка є друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 182 (7580) від 09 вересня 2023 року).

28 вересня 2023 року оголошено в розшук.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає дотриманими при врученні ОСОБА_6 повідомлення про підозру від 06.09.2023 року вимоги ст. ст. 276-278, 135 КПК України.

Досудове розслідування кримінального провадження № 0000073 на даний час здійснюється СУ ГУ Національної поліції в АР Крим та м. Севастополі.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Наведені обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у розшук.

Враховуючи викладене, кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 1 ст. 438 КК України, слідчий суддя вважає наявними підстави, визначені ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 13.09.2022 стосовно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 110, 297-1, 297-3, 297-4, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадженні в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1