ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/2221/21 Номер провадження 11-кп/814/247/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000068 за апеляційними скарг ами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Борова Борівського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

- ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» матеріальну шкоду в розмірі 5985 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3000 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 02 травня 2021 року о 09 годині 57 хвилин, таємно, перебуваючи із зовнішньої сторони бетонного паркану, протягнувши руку через верхню його частину, проник на територію ДП «Ізюмський приладобудівний завод», що охороняється, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, проспект Незалежності, 66, звідки викрав камеру відео спостереження «Hikvision DS-2CD2020», вартістю 1977 гривень, чим заподіяв ДП «Ізюмський приладобудівний завод» матеріальну шкоду на вказану суму, після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 повторно, 04 травня 2021 року приблизно о 07 години 39 хвилин, таємно, перебуваючи із зовнішньої сторони бетонного паркану, протягнувши руку через верхню його частину, проник на територію ДП «Ізюмський приладобудівний завод», що охороняється, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Ізюм, проспект Незалежності, 66, викрав камеру відео спостереження «Hikvision DS-2CD2020», вартістю 1977 гривень, чим заподіяв ДП «Ізюмський приладобудівний завод» матеріальну шкоду на вказану суму, після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 повторно, 06 травня 2021 року, приблизно о 03 години 00 хвилин таємно, перебуваючи із зовнішньої сторони металевого паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з навісу будинку викрав камеру відео спостереження «Model:LU24HB», вартістю 700 грн., чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 повторно, 06 травня 2021 року приблизно о 22 години 00 хвилин таємно, перебуваючи із зовнішньої сторони металевого паркану, протягнувши руку через верхню його частину, проник на домоволодіння АДРЕСА_2 , з будівлі гаражу викрав камеру відео спостереження марки «Partizan», модель COD-VF3SE вартістю 861 грн., чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 , повторно, 14 травня 2021 року, приблизно о 16 години 10 хвилин, таємно, через металевий паркан проник на територію стоматології «РомАнна», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де з будівлі приміщення стоматології викрав камеру відео спостереження марки «IMOU» модель «IPS-G22P», модель COD-VF3SE, вартістю 1665 грн., в якій була встановлена флеш-карта «Kingston», об`ємом 128 Gb, вартістю 343 грн., чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2008 грн., після чого залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання, звільнивши від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд неналежним чином врахував те, що ОСОБА_8 свою вину у вчинених злочинах визнає, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, жалкує про свою поведінку та просив пробачення у потерпілих, бажає відшкодувати шкоду. При цьому відсутні обставини, які обтяжують покарання. Не приділив увагу висновку органу пробації про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Зазначає, що суд безпідставно вказав у вироку про наявність негативної характеристики ОСОБА_8 .

Тобто вважає, що вирок суду є несправедливим через суворість покарання та стверджує, що покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити через суворість покарання, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Зарахувати йому в строк покарання період попереднього ув`язнення за законом № 838-VIII.

Вказує, що суд неповно врахував визнання ним вини у вчинених злочинах, те, що він не перешкоджав досудовому розслідуванню, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, вибачився перед потерпілими та вказав про бажання відшкодувати шкоду, безпідставно послався на його негативну характеристику.

Також не враховано відсутність судимостей та досудову доповідь органу пробації про можливе його виправлення без ізоляції.

Вказав, що він з багатодітної сім`ї, має двох молодших сестер, які проживають тільки з матір`ю, та яким він допомагає. З 29.03.2018 брав участь в антитерористичній операції на територіях Донецької та Луганської областях, де отримав контузію, є учасником бойових дій. Під час проходження служби характеризувався позитивно.

За час перебування під вартою усвідомив вчинене та став на шлях виправлення.

Також, на вирок суду прокурор Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, від якої відмовилася до закінчення апеляційного розгляду.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку їх апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом та кваліфікація кримінальних правопорушень, є правильними, учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Окрім того, обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин висунутого обвинувачення, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, тому з цих підстав апеляційна інстанція вказані обставини не перевіряє.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Наявність у обвинуваченого родини, визнання вини разом зі щирим каяттям не зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого та є недостатніми підставами для застосування положень ст. 69 України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до норм ст. 69 КК України, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Однак, враховуючи тяжкість злочинів, кількість та періодичність вчинених кримінальних правопорушень, відсутність будь-яких дій з боку обвинуваченого щодо відшкодування завданої шкоди, таких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного злочину у цьому кримінальному провадженні, не встановлено.

У зв`язку з цим суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах виправної установи.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, яке є мінімальним, що передбачено санкціями інкримінованих частин статті, в повній мірі відповідає вимогам кримінального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, оскільки у даному провадженні ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення в період з 02.05.2021 по 14.05.2021, після набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», тому попереднє ув`язнення в даному провадженні підлягає до зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. За таких підстав, доводи обвинуваченого про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення на підставі Закону України №838-VIII, є безпідставними.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає. Отже, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4