Провадження № 1-кс/202/8034/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 17.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ата, Казахстан, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.11.2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі 1 рік 6 місяців, ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік; за постановою слідчого Святошинського районного відділу Управління поліції ГУНП в м. Києві від 04.03.2020 оголошений у розшук за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року слідчий слідчого відділення ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викраденні чужого майна, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Так, йому повідомлено про підозру в тому, що він 08.07.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану на території України, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно заволодів електроінструментами, а саме: шуруповертом Makita DF330DWE, орбітальною ексцентриковою шліфувальною машинкою ЗШО-600 2П профи, будівельним феном Black+Decker KX1650, які належать потерпілому ОСОБА_7 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоди на суму 7234 гривні 47 копійок.

Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.07.2023 близько (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де достовірно знаючи, про введення воєнного стану на території України, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, заволодів електроінструментом, а саме: перфоратором ОСОБА_8 ЗПП-1200/2 профи, який належить потерпілому ОСОБА_7 , завдавши потепілому матеріальну шкоди на суму 2685 гривень 84 копійок.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, є:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 16.09.2023;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

-протокол огляду від 16.09.2023;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2023;

-протокол огляду від 25.09.2023;

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 ;

-речові докази.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони повинні бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину. На теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину в якому він обвинувачується. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також, враховуючи п. п. 4, 5, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є міцність соціальних зв`язків підозрюваного, репутація підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність постійного місця роботи та судимостей. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, немає місця роботи, міцні соціальні зв`язки відсутні.

При обранні запобіжного заходу, відповідно до п. 3 ст. 178 КПК України також враховується вік та стан здоров`я підозрюваного. Встановлено, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які документи, які б свідчили, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, так як останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, тобто у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Крім того, ризик передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачення в основному підтверджується показаннями потерпілого, знаючи про це підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на нього, шляхом вмовляння або погроз, з метою змінення ним своїх показань, враховуючи що він мешкає поблизу місця вчинення злочину та місця мешкання та перебування потерпілої особи.

Також, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий: 20.11.2018 Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі 1 рік 6 місяців, ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік; за постановою слідчого Святошинського районного відділу Управління поліції ГУНП в м. Києві від 04.03.2020 оголошений у розшук за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин. Крім того, ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи або іншого стабільного джерела доходу для підтримання свого існування. Таким чином є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інші корисливі кримінальні правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та є особою раніше засудженою.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ураховано та не порушено вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_5 , останній може впливати на потерпілого з метою зміни ним своїх показань, крім того ОСОБА_5 має не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що при обрані запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, підозрюваний буде виконувати покладені на нього зобов`язання;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки, що виключає обрання даного запобіжного заходу;

- обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також є неможливим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 проживає в тимчасовому житлі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , тобто може змінювати місце проживання на власний розсуд, власних дітей на утриманні не має, відомості офіційного місця реєстрації відсутні, як і не має постійного офіційного місця роботи. Таким чином відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем проживання.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

На підставі викладеного, просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ході розгляду клопотання слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Прокурор ОСОБА_3 просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти обґрунтованості підозри, ризики вважав не доведеними та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки має намір відшкодувати потерпілому завдані збитки.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та надані докази на його обґрунтування, вважає, доведеним що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке, відповідно до ст..12 КК України, є тяжким злочином, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Так, з доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 16.09.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протокол огляду від 16.09.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2023; протокол огляду від 25.09.2023; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; речові докази та іншими матеріалами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Оцінюючи ризики, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, слідчий суддя враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного, незаконно впливати на потерпілого, підтверджується тим, що обвинувачення в основному підтверджується показаннями потерпілого, знаючи про це підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на нього, шляхом вмовляння або погроз, з метою змінення ним своїх показань, враховуючи що він мешкає поблизу місця вчинення злочину та місця мешкання та перебування потерпілої особи.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваний раніше судимий за аналогічні корисливі злочини та на теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, внаслідок чого не має постійного заробітку, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинив з метою заробітку, у зв`язку з чим останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, не маючи місця роботи та джерела доходу.

Слідчий суддя не входить в аналіз доказів обґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваного, викладені на його користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо стану здоров`я підозрюваного, не надано доказів, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою та проходити курс лікування в умовах спеціалізованої установи.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя наголошує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинене в умовах воєнного стану.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені й у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування .

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити. Тому, слідчий суддя враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., що відповідає межі застави, встановленій п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким, чином клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 26 листопада 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного, наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 26 листопада 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1