Справа № 461/7499/23
Провадження № 1-кс/461/5142/23
21.09.2023 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Речичани Львівського району Львівської області, українця, громадянина України, який не працює, раніше не судимого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ОСОБА_4 . Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України і воно отримано підозрюваним 18.09.2023 року. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним його копій. Про підозру ОСОБА_4 був повідомлений 15.09.2023 року.
Клопотання обґрунтоване наступним. 15.09.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років.
Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій підозрюваного, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, відносяться до категорії тяжких злочинів, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як домашній арешт в нічний час, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить клопотання задоволити.
Підозрюваний та його захисник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Подали до суду заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, щодо задоволення клопотання не заперечують.
Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею оцінюється наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
При цьому, поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 20.06.2023 та схемою до нього, висновками судових експертиз, допитами свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 . Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
ОСОБА_4 раніше не судимий. Слідчим доведена наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 статті 177 КПК України, який дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, за вчинення якого санкція статті передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років , що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів такі ще судом не допитані, тому підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, у випадку доведення його вини судом, шляхом переконання та залякування може спонукати свідків до зміни показань.
Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 суд приходить до висновку про необхідність обрання останньому запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту в певний період часу.
Відповідно до ч.5, 6 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором та слідчим.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
На думку суду, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 год. до 06:00 год. доби забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме в період часу з 22:00 години по 06:00 годину, за адресою його фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 на строк до 19.11.2023 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 19.11.2023 року наступні обов`язки:
- не залишати місце свого постійного проживання, а саме АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 06:00 год., наступної доби;
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що вищезазначені обов`язки покладаються на нього на строк до 19.11.2023 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу для виконання передати начальнику Відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.
Зобов`язати Відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 до якого застосований домашній арешт і повідомити про це слідчому.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення та направити копії ухвали прокурору, начальнику Відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1