Справа № 404/7792/23
Номер провадження 1-кс/404/2989/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 при вирішенні питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб правоохоронних органів, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої просив:

- притягнути слідчого ОСОБА_3 до відповідальності та відновити документи заявника.

Зазначав, що слідчий Олександрійського ВП УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_4 заволодівши паспортом скаржника, виписав його з будинку, а потім викрав його тітку з метою заволодіння будинком. Цей же слідчий причетний до виготовлення і розповсюдження наркотичних засобів. Неодноразові звернення до правоохоронних органів з цього приводу результатів не має.

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими документами, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні крім іншого може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача або прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з положень ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Гарантією недопущення протиправної відмови у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення злочину є інститут оскарження зазначених дій в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.303 КПК України, за яким слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Натомість, передумовою задоволення вимог скарги заявника про зобовязання внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяв є доведення факту подання такої заяви та закінчення перебігу строку, передбаченого ч.1 ст.214 КПК України (24 години).

Нормами КПК України не передбачено як має здійснюватись доведення заявником факту подання ним заяви про злочин до правоохоронних органів та доведення факту подання такої заяви та закінчення перебігу строку, передбаченого ч.1 ст.214 КПК України (24 години). Натомість, з огляду на принцип аналогії закону, передбачений ч.6 ст.9 КПК України, вбачається за необхідне застосування положень ст.22 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту (а рівно і іншими учасниками кримінального провадження) їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, саме особа, яка звернулась зі скаргою, зобов`язана надати докази на підтвердження своїх доводів.

Із матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_2 стверджує, що неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявами про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, однак по тексту скарги не конкретизує саме до якого правоохоронного (их) органу (ів) ним було ініційовано заяву та не зазначає дати таких звернень.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачає дві обов`язкові ознаки: 1) належним заявником до органу досудового розслідування була надана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення; 2) слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання такої заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 33 КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності.

Скаржником до скарги не додано належних доказів факту направлення до правоохоронних органів заяви про вчинене кримінальне правопорушення та реального отримання такої заяви, не зазначено дати таких відправлень, що унеможливлює перевірку дотримання правил підсудності та набуття скаржником права на оскарження означеної ним бездіяльності. Тим паче, що заявник не ставить перед слідчим суддею питання внесення відомостей до ЄРДР, а просить притягнути до кримінальної відповідності означеного ним слідчого, що не входить до компетенції слідчого судді.

Виходячи з викладеного вище, зважаючи на те, що скаржником не доведено звернення його до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено конкретного органу до якого були ініційовані його звернення, тому відповідно до положень ч.2 ст.304 КПК України, вона підлягає поверненню.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36,40, 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб правоохоронних органів - відмовити.

Повернути ОСОБА_2 , вказану скаргу разом з доданими до неї додатками.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1