Справа № 629/5646/23
Номер провадження 1-кп/629/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7 ,

- ОСОБА_8 ,

неповнолітньої ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_10

перекладача - ОСОБА_11 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, підготовче судове засідання по кримінальному провадженню №0002211, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що обвинувальний акт складено з порушеннями вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки обвинувальний акт обвинуваченим вручено на українській мові, однак обвинувачені не розуміють української мови, що призводить до порушення прав обвинувачених на захист та справедливий суд, у зв`язку із чим вважав, що органом досудового розслідування було порушено вимоги кримінального процесуального закону, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду і передбачає повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних порушень вимог КПК України. Також зазначив, що в інших кримінальних провадженнях по обвинуваченню ОСОБА_8 призначений перекладач та обвинувачені є не грамотні та без освіти.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання про повернення обвинувального акту.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Представник служби у справах дітей при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту посилаючись на те, що на досудовому розслідуванні обвинуваченими не заявлялося клопотання про призначення перекладача, а також про те, що їм потрібно перекласти обвинувальний акт та інші процесуальні документи. Просив призначити справу до судового розгляду.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав заяву про зняття арешту з майна ОСОБА_12 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.07.2023, посилаючись на те, що в ході обшуку були вилучені особисті кошти ОСОБА_12 , які їй були подаровані під час весілля, коли остання видавала заміж свою доньку. ОСОБА_12 не є підозрюваною, обвинуваченою, засудженою або третьою особою, юридичною особою.

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Представника служби у справах дітей при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, посилаючись на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому до закінчення розгляду кримінального провадження з метою збереження речового доказу є необхідність у його арешті, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про або припинення її повноважень, або про припинення повноважень ОСОБА_5 відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , посилаючись на те, що у одного обвинуваченого не можуть бути адвокати за договором та за дорученням центру безоплатної допомоги.

Неповнолітня ОСОБА_9 повідомила, що якщо відпустять ОСОБА_7 вона не буде заперечувати проти того, щоб її інтереси представляв захисник ОСОБА_4 .

Обвинувачені та захисник ОСОБА_5 підтримали думку ОСОБА_9 .

Представник служби у справах дітей при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання про скасування арешту майна, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 28 липня 2023 року, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

З положень ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів та арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК iз клопотанням про скасування арешту майна може звернутися підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Статтею 174 КПК України передбачено лише дві виключні підстави для скасування арешту майна: (1) арешт накладено необґрунтовано, (2) відпала потреба в його застосуванні.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 28 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0002211, накладено арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 30.06.2023.

Накладення арешту на вказане майно було обумовлено необхідністю збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення можливості проведення відповідних слідчих дій та запобіганню ризику відчуження даного майна, з урахуванням того, що незастосування заборони на відчуження майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 28 липня 2023 року вбачається, що матеріали кримінального провадження свідчать, що вилучене під час огляду майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди та існує можливість його використання, як доказу в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України, на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, майно на яке накладено арешт, визнано речовим доказом, який може бути досліджений судом, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Вирішуючи клопотання про відведення захисника неповнолітньої ОСОБА_9 , судом встановлене наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про безоплатну правничу допомогу» надання безоплатної вторинної правничої допомоги припиняється за рішенням центру з надання безоплатної правничої допомоги у разі, якщо: особа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону.

Згідно роз`яснень, які міститься в п. 2 постанови Пленуму ВСУ N? 2 від 27 лютого 2004 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу громадську діяльність» та п. 2 постанови Пленуму ВСУ N? 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», відповідно до яких здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасника злочину одним і тим самим захисником не допускається.

З огляду на викладене, враховуючи, що захисник ОСОБА_5 захищає інтереси повнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , то він не може захищати і інтереси неповнолітньої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим суд вважає за не обхідне відвести захисника ОСОБА_5 від захисту інтересів неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , залишивши захисником неповнолітньої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 , яка призначена для захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_9 за дорученням центру безоплатної вторинної правової допомоги.

Разом з тим враховуючи те, що права обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 захищає адвокат ОСОБА_5 , з яким укладені угоди, обвинувачені неодноразово наполягали на тому, що вони бажають, щоб їх права захищав саме адвокат ОСОБА_5 , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відвести захисника адвоката ОСОБА_13 , яка була призначена для захисту прав обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за дорученням центру безоплатної вторинної правової допомоги.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України. Тобто з викладеного вбачається, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність вимогам КПК України саме обвинувального акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України .

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

При цьому, під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченим у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Захисник просить повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не був вручений обвинуваченим на перекладі мовою, якою вони володіють.

Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч.2 ст.24 Конституції України, ст.10 КПК), за якою, серед іншого, не допускається привілеїв чи обмежень, в т.ч. й у процесуальних правах, передбачених КПК, за мовними ознаками.

Проявом принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього;

е) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача..

Нормами ч.1 ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Водночас відповідно до частини третьої названої статті слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача і порядку, передбаченому КПК.

Як зазначено у ч.1 ст.68 КПК, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.

При цьому кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно, за відсутністю відповідного клопотання з боку учасника провадження, залучати перекладача.

Відповідно ж до ч.6 ст.22, ч.3 ст.26 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що питання про дотримання вимог ст.29 КПК щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст.6 Конвенції.

07.12.2023 у підготовчому засіданні за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_8 був залучений перекладач.

Однак, як повідомив прокурор, під час досудового розслідування ні обвинувачені, ні їх захисник ОСОБА_5 не вказували про необхідність залучення перекладача, ні від них, ні від захисника будь-яких зауважень щодо нерозуміння особою української мови, повідомлень про рідну мову або мову, якою особа вільно володіє не надходило, клопотань щодо перекладу процесуальних документів на будь-яку іншу мову також не надходило.

За таких обставин і враховуючи те, що ні обвинувачені, ні їх захисник не вказували про необхідність залучення перекладача під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, у слідчого, прокурора не було об`єктивних підстав для залучення перекладача за власною ініціативою.

Відповідно до ч.4 ст.29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють.

Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Таким чином закон містить імперативну вимогу перекладати на рідну мову або іншу мову, якою володіють сторони, судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті.

Інші документи кримінального провадження перекладаються на мову, якою володіє особа, тільки у двох випадках: 1) якщо такі документі за КПК вручаються особі; 2) якщо про такий переклад особа заявила клопотання.

До інших документів, копії яких надаються учасникам провадження, слід віднести копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування (ст.293 КПК України)

Разом з тим, клопотання про переклад обвинувального акту від обвинувачених та їх захисника не надходило, у зв`язку з чим у слідчого, прокурора не було підстав надавати копію обвинувального акту у перекладі на іншу мову.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акту прокурору, тому відмовляє у задоволенні даного клопотання.

З огляду на викладене, враховуючи, що угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Лозівському міськрайонному суду Харківської області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, 30.10.2023 до суду надійшла позовна заява представника потерпілої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична особа, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) обвинуваченого та до якої пред`явлено цивільний позов в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність. прийняти позовну заяву до розгляду разом з кримінальним провадженням, та визнати ОСОБА_14 цивільним позивачем, а обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , неповнолітню ОСОБА_9 цивільними відповідачами.

Керуючись ст.ст.314-316КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області на 17.01.2024 о 14 год. 00 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зняття арешту з майна - відмовити.

Відвести захисника ОСОБА_5 від захисту інтересів неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 .

Залишити захисником неповнолітньої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 , яка призначена для захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_9 за дорученням центру безоплатної вторинної правової допомоги.

Відвести захисника ОСОБА_13 від захисту інтересів обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Залишити захисником обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 .

Прийняти цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Визнати потерпілу ОСОБА_14 цивільним позивачем у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186 КК України.

Визнати обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та неповнолітню ОСОБА_9 - цивільними відповідачами.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ЦЕНДРА