Справа №295/6062/20
УХВАЛА

Іменем України

16.10.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003553 від 28.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітні та малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кишинів Республіка Молдова, громадянки України, українки, з середньою освітою, розлученої, непрацюючої, маючої на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судимої, за ч. 2 ст. 345 КК України, -

встановив:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України за наступних обставин.

Наказом №352о/с від 07.09.2017 начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7 , ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у місті Житомирі.

Наказом №66о/с від 05.04.2016 начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_8 , ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського. У подальшому, наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_8 №560о/с від 12.06.2018 на ОСОБА_5 покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою інспектора із зв`язків з громадськістю управління патрульної поліції в Житомирській області.

В силу займаних посад ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було відомо, що відповідно до ч. 4 ст. 7, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

При цьому, кожна особа, вступаючи на службу в поліцію, відповідно до ст. 64 Закону, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (затвердженого Законом України №2337-VІІІ від 15.03.2018) службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського; мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини; надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Також, розділом ІІ Правил етичної поведінки поліцейських (затверджених наказом Міністра внутрішніх справ №1179 від 09.11.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 № 1576/29706) визначено, що поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи працівниками поліції, знехтували зазначеними вимогами законодавства та в позаслужбовий час вчинили умисний злочин проти авторитету органів державної влади за таких обставин.

3 серпня 2018 року ОСОБА_4 не з`являвся на робочому місці без поважних причин, підтверджуючих документів щодо проходження лікування чи наявності інших поважних причин за місцем несення служби не надавав.

28.08.2018 близько 15 години тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 , виконуючи свої службові обов`язки та користуючись правами, передбаченими п.п. 2.2.11, 2.2.14, 3.1.11, 3.1.22 посадової інструкції, затвердженої наказом начальника ДПП України №6086 від 13.12.2017, до яких, зокрема, входить: контроль за виконанням функціональних обов`язків працівниками Управління; здійснення прихованого і відкритого патрулювання (спостереження); несподівана, вибіркова, комплексна перевірка з метою контролю за належним виконанням службових обов`язків працівниками Управління, з використанням наявних у розпорядженні Управління засобів; право здійснювати нагляд та перевірки за місцем несення служби та за місцем проживання працівників Управління щодо дотримання правил поведінки працівників Національної поліції України і професійної етики; право здійснювати перевірки відносно тимчасово відсутніх на службовому місці працівників Управління, у зв`язку із тривалою неявкою без поважних причин за місцем несення служби ОСОБА_4 , перебував біля дитячого будинку сімейного типу за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.01.2018 №68 багатокімнатна квартира АДРЕСА_4 , станом на 28.08.2018 перебувала в користуванні родини ОСОБА_5 .

Близько 15 год ОСОБА_9 разом із соціальними працівниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшов до вказаного будинку та з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_4 піднявся на його горище.

В цей час, у ОСОБА_4 , який знаходився на горищі вказаного будинку, якому було достовірно відомо, що перед ним перебуває працівник поліції при виконанні службових обов`язків, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , поводячи себе зухвало, з мотивів особистої неприязні, стоячи обличчям до правої частини тіла ОСОБА_9 , наніс йому удар кулаком по голові в ділянку розташування правого вуха, в результаті чого ОСОБА_9 втратив рівновагу і впав на підлогу на лівий бік тулуба, опинившись між двома балками.

У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 для того, щоб обмежити рухи ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, сів зверху на праву частину тулуба ОСОБА_9 та почав душити його шию двома руками, після чого умисно наніс численні удари обома руками по голові та по правій частині тулуба ОСОБА_9 , під час чого намагався скинути ОСОБА_9 з горища.

Вказані протиправні дії ОСОБА_4 були припинені командиром батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП ОСОБА_12 , який, піднявшись на горище, зупинив протиправні дії ОСОБА_4 та спустився разом з ним з горища.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» командиром батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП ОСОБА_12 , заступником начальника управління - начальником відділу чергової служби управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП ОСОБА_13 до ОСОБА_4 застосовано спеціальний засіб кайданки. У ході фактичного затримання ОСОБА_4 продовжував чинити активну фізичну протидію ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відштовхував руками вказаних працівників поліції, пручався та не давав одягти на себе спецзасіб.

Під час фактичного затримання працівниками поліції ОСОБА_4 , яке відбувалося на другому поверсі квартири АДРЕСА_4 , у ОСОБА_5 , якій було достовірно відомо, що перед нею перебувають працівники поліції при виконанні ними службових обов`язків, виник злочинний умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , поводячи себе зухвало, з мотивів особистої неприязні, протидіючи затриманню працівниками поліції ОСОБА_4 , вкусила ОСОБА_9 в область правого плеча, чим заподіяла йому фізичний біль та тілесні ушкодження.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_9 відповідно до висновків судово-медичних експертиз №2651 від 02.10.2018, №2841 від 20.09.2019 отримав:

- черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, яка утворилася від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; Враховуючи поверхню горища будинку, на якому відбувалися вищевказані події, травма утворилася від удару (ів) по голові рукою затиснутою в кулак, а падіння на поверхні з положення стоячи, можна виключити;

- садна на обох передпліччях, синці на лівій нижній кінцівці, синець на спині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, найбільш вірогідно при падінні на поверхні з положення стоячи та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- синець на правій верхній кінцівці, синець та садна на лівій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів, найбільш вірогідно при ударі такими по обох верхніх кінцівках та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- два півмісяцеві синці на правому плечовому суглобі променями повернутими один до одного, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, найбільш вірогідно від укусу зубами сторонньої особи та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду надійшли клопотання від обвинуваченого ОСОБА_4 та від обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності від 29.09.2023. Обґрунтовуючи, що подія кримінального правопорушення відбулася 28.08.2018. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення злочину складає понад 5 років, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин. Зазначили, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідність врахування їх позиції щодо визнання чи невизнання ними вини у пред`явленому обвинуваченні нормами КПК України не передбачена (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №287/359/14-к).

Прокурор та захисник підтримали клопотання обвинувачених про закриття кримінального провадження. При цьому прокурор зазначив, що не дивлячись на те, що перебіг давності щодо обвинуваченого ОСОБА_4 зупинявся з 13.04.2020 по 08.05.2020, оскільки перебував у розшуку, на даний час строки притягнення з урахування зупиненого строку вийшли. Є всі умови для застосування ст. 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, передбачені ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 КК України «Умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків - карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк».

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України «Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п яти років.».

Таким чином, дослідивши санкцію ч. 2 ст. 345 КК України, можна зробити висновок, що дані кримінальні правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає п`ять років з дня вчинення злочину (тобто з 28.08.2018 по 28.08.2023).

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася 28.08.2018. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення злочину складає понад 5 років, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин.

Відповідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_4 вчинено новий злочин.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченій ОСОБА_5 наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, останні не заперечували проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін, останні правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки на час надходження провадження до суду спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України та перебіг давності не переривався, обвинувачена ОСОБА_5 в розшук не оголошувалась, а перебіг давності щодо обвинуваченого ОСОБА_4 хоча зупинявся з 13.04.2020 по 08.05.2020, оскільки останній перебував у розшуку, однак на даний час строки притягнення з урахування зупиненого строку вийшли.

Процесуальні витрати та речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не накладався.

Керуючись ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності задовольнити.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0003553 від 28.08.2018 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1