Справа № 163/1698/23
Провадження № 1-кп/163/166/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000179 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ленінполь Таласького району Республіки Киргистан, без визначеного місця реєстрації, що проживає по АДРЕСА_1 , німця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи при таких обставинах.

В період з вересня 2022 року по 03.05.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи на території домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є малолітніми, та через свій вік не зможуть чинити йому опір, з метою задоволення своїх сексуальних потреб, шляхом розбещення малолітніх осіб, скориставшись відсутністю батьків та інших сторонніх повнолітніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, неодноразово (до 50 разів) вчиняв розпусні дії сексуального характеру відносно малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення малолітніх, які призвели до порушення нормального психічного та соціального розвитку дітей, та які виразились в оголенні ОСОБА_5 та приведенні рукою у стан збудження власних статевих органів в присутності малолітніх.

Крім цього, 03.05.2023, близько 17 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , побачив малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і у нього виник умисел на задоволення своїх сексуальних потреб, шляхом їх розбещення. Для реалізації вказаної мети, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю батьків та інших сторонніх повнолітніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, достовірно знаючи, що вони є малолітніми, та через свій вік не зможуть чинити йому опір, запросив ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на територію вищевказаного домогосподарства та, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив розпусні дії сексуального характеру відносно малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення малолітніх, які призвели до порушення нормального психічного та соціального розвитку дітей, та які виразились в оголенні ОСОБА_5 та приведенні рукою у стан збудження власних статевих органів в присутності малолітніх.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України.

Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення угоди та наслідками її невиконання.

В угоді сторони визнали пом`якшуючою обставиною щире каяття. Обтяжуючі обставини ОСОБА_5 не інкримінуються та судом не встановлені.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст. 156 КК України у виді у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції статті ч.2 ст.156 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Відповідно до абз.2 п.3 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

І з письмових заяв законних представників потерпілих встановлено, що останні не мають жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, не заперечують щодо укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором з погодженням відповідного покарання.

Крім цього законні представники потерпілих ознайомленні з обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Тому суд вважає, що дії та інтереси законних представників малолітніх потерпілих не суперечать інтересам осіб, яких вона представляють

Представник потерпілих ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини зазначені у заявах законних представників, вказала, що укладення угоди про визнання винуватості відповідає інтересам сторони потерпілих.

Отже, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства та потерпілих, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання, представник потерпілих проти затвердження угоди не заперечила.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів та документів належить визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Ухвалою Любомльського районного суду від 06.06.2023 року щодо ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який ухвалою Волинського апеляційного суду від 19.06.2023 змінений лише в частині обрахунку строку тримання під вартою, який слід рахувати з 12:00 години 05.06.2023 року. На час розгляду справи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку, а тому до вступу вироку в законну силу, з врахуванням виду покарання, яке призначається обвинуваченому ОСОБА_5 , та згідно вимог ст.374 КПК України слід продовжити у виді тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 08 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000179, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання попереднє ув`язнення з 12:00 години 05.06.2023 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Речові докази мобільний телефон марки "Самсунг" з сім-карткою ""ВФ Україна" № НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_10 , залишити у володінні останньої; оптичний диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом подій 03.05.2023, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000179; мобільний телефон марки «S-TELL» моделі М655, який зберігається в камері схову речових доказів ВП №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, повернути власнику - ОСОБА_5 , знявши накладений 07 червня 2023 року слідчим суддею Любомльського районного суду Волинської області арешт.

Включити до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи інформацію про обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1