УХВАЛА

29 січня 2024 року

м. Київ

справа № 183/6582/21

провадження № 51-7826 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року,

встановив:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням положень статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями, які долучає до касаційної скарги.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зокрема, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного касаційного суду, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, засуджений вказує на порушення його права на захист, однак не розкриває суть таких порушень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати вирок суду і направити справу до суду першої інстанції, при цьому, не зазначає дати оскаржуваного рішення та не звернув увагу на те, що вирок міськрайонного суду переглядався апеляційним судом, однак вимог до рішення суду апеляційної інстанції останній не ставить. Тобто такі вимоги не узгоджуються з положеннями статті 436 КПК.

Водночас засуджений у вступній частині своєї касаційної скарги вказує на те, що ним оскаржується вирок Дніпровського апеляційного суду, однак не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі ухвали.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК засуджений не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Зазначені обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3