№336/9613/23
пр.1-кс/336/1656/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, у кримінальному провадженні внесеному 08.07.2023 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому зазначив, що 12 вересня 2022 року постановою Вільнянського районного суду Запорізької області, яка набрала законної сили 23.09.2022, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

28 серпня 2022 року, ОСОБА_6 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, перебуваючи за адресою: Запорізька область, с. Вербове, вул. Космічна, 44, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував транспортним засобом не будучи пристебнутим паском безпеки, не маючи страхового полісу, не маючи посвідчення водія відповідної категорії та на транспортний засіб встановлене на передній осі шини з різними малюнками, якого, 28.08.2022 за вказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок.

В подальшому, ОСОБА_6 незважаючи на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без відповідного права, умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушенні вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортними засобами.

22 травня 2023 року о 13 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП і ст.126 КУпАП, перебуваючи біля буд.154 по вул. Круговій у м. Запоріжжя, керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги ПДР та був зупинений працівниками патрульної поліції та в результаті перевірки якими було встановлено, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом не маючи відповідного права, правопорушення було вчинене повторно протягом року.

Так, 22 травна 2023 року о 13 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. Кругова в м. Запоріжжя, був зупинений працівниками Управління патрульної поліції ДПП.

09.07.2023 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

13.09.2023 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

30.10.2023 р. ОСОБА_6 оголошено у розшук та зупинено кримінальне провадження до розшуку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2023 р. задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий обгрунтовує наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, що у ньому вказані.

Захисник підозрюваного, думку якого підтримав ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Захисник вказав, що ОСОБА_6 підозра, яка по суті є необґрунтованою, не була пред`явлена у встановленому законом порядку, відтак він не набув статусу підозрюваного, що виключає застосування будь-якого запобіжного заходу. Від органу досудового розслідування ОСОБА_6 не переховувався, повістки про виклик до слідчого йому були вручені з порушенням вимог ч.9 ст.135 КПК України. Просив відмовити з задоволенні клопотання слідчого.

Вислухавши прокурора, захисника, підозрюванго, перевіривши копії матеріалів, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Стаття 42 КПК України вказує, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

13.09.2023 р. ОСОБА_6 було вручено копію повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Наведене вище свідчить про те, що ОСОБА_6 набув статус підозрюваного у порядку, визначеному ст.ст.278, 111, 135 КПК України.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінально-караного діяння.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 та наявні ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, прокурором в судовому засіданні не доведено існування всіх тих ризиків, на які він посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу (ч.1 ст.179 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, має постійне місце проживання, яке збігається з місцем його реєстрації, раніше не був засуджений.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути особисте зобов`язання із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 179, 184, 194, 196 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду (залежно від стадії кримінального провадження) за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі їх невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на слідчого.

Строк дії ухвали закінчується 20 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1