В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0005061, внесеному 23.10.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Михайлівка, Шаргородського району, Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого слюсарем в ТОВ «Промбудцентр», вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а під час підготовчого судового засідання угода про визнання винуватості.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 у порушення вимог Постанови Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна» та п.п. 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, у невстановлений час, усвідомлюючи, що у нього не має передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, через всесвітню мережу «Інтернет» у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, придбав ніж, який 22.10.2023, приблизно о 17:00 годині, перебуваючи в приміщенні відділення Нової Пошти № 1 по вул. Центральна 140 в с. Святопетрівське, Бучанського району, Київської області отримав та поклав до бардачку (речовий ящик, відділ навпроти переднього сидіння пасажира в салоні автомобілю для зберігання дрібних речей), легкового автомобіля марки «ВАЗ 21112» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні та на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , де й зберігав до вилучення співробітниками поліції.

Після цього, 22.10.2023 о 19:45 годин керуючи вищевказаним транспортним засобом ОСОБА_3 , рухаючись з м. Вишневе, Бучанського району, Київської області у бік м. Тараща, Білоцерківського району, Київської області, на автодорозі «Біла Церква-Терезине», поблизу смт. Терезине, був зупинений працівниками поліції та на запитання з приводу зберігання в салоні автомобіля заборонених до обігу речей, останній повідомив, що у бардачку автомобіля знаходиться ніж. Після цього, вказаний ніж ОСОБА_3 добровільно поклав на капот власного автомобіля.

Цього ж дня, тобто 22.10.2023, в період з 21:13 години по 21:19 години, в ході проведення огляду місця події, на підставі дозволу користувача транспортного засобу ОСОБА_3 , з капоту автомобіля «ВАЗ 21112» державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучено ніж, який відноситься до холодної зброї та виготовлений заводським способом, який ОСОБА_3 незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме за носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

20.12.2023 під час судового провадження відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 20.12.2023.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 263 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 263 КК України у зазначених діяннях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу розміром одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень (сімнадцять тисяч гривень).

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставинами, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання визнається вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, вдівець, на утриманні немає неповнолітніх та малолітніх дітей, має постійне місце проживання, яке співпадає з фактичним місцем проживання, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштований слюсарем ТОВ «Промбудцентр», тобто має систематичний, офіційний дохід, який може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім цього, суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 263 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 314 ч. 3 п. 1, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 20.12.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 263 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20.12.2023 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень).

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 4541,00 гривень (чотири тисячі п`ятсот сорок одну гривень).

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диск марки ALERUS з відеозаписом проведення огляду місця події від 22.10.2023, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0005061 від 23.10.2023, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.

Мобільний телефон марки TECNO POP BD4a та транспортний засіб марки ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

Ніж, який є холодною зброєю та згідно квитанції № 1357 від 08.11.2023, зберігається у камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити.

Пістолет, який до вогнепальної зброї не належить, а є самозарядним сигнально-шумовим пістолетом «Retay» моделі «X1», № НОМЕР_2 ; патрон, який до боєприпасів не належить, а є пістолетним шумовим (холостим) патроном калібру 9мм Р.А.К, які відповідно до квитанції № 1356 від 08.11.2023, зберігаються у камері зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_7