В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міскрайонний суд Закарпатської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000501 від 09.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньотехнічною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

встановив:

08 червня 2023 року близько о 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем свого спільного проживання з потерпілою ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кухонній кімнаті, де діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті довготривалих особистих, неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_5 з достатньою силою, один удар кухонним ножем в праву руку, в результаті чого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: «Ножового поранення в ділянці правого ліктьового суглобу». Вищеописані тілесні ушкодження, потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, і по цій ознаці згідно з п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

30 серпня 2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілого і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим на відповідність вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілої, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпіла повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо колишнього подружжя.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 30 серпня 2023 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000501 від 09.06.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обраховувати з дня ухвалення вироку - 30 серпня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: змив на стерильну серветку речовини бурого кольору, упаковану в паперовий конверт НПУ СУ із значенням №3 зроблений з поверхні кухонної шафи; змив на стерильну серветку речовини бурого кольору, упаковану в паперовий конверт НПУ СУ із значенням №1 зроблений з підлоги кухонної кімнати, що зберігаються в кімнаті речових доказів Ужгородського РУП знищити; предмет схожий на кухонний ніж, загальною довжиною 22,5 см із рукояткою синього кольору, що зберігається у потерпілої ОСОБА_5 залишити в її володінні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий-суддя ОСОБА_1