Справа № 758/392/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 09.08.2023,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , в якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні №0000190 від 09.08.2023.

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат зазначає, що повідомлення про підозру є незаконним, ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння; вважає підозру необґрунтованою, зазначає, що у повідомленні про зміну повідомленої підозри відсутні підтверджені доказами фактичні обставини, які б вказували на наявність складу злочину, інкримінованого ОСОБА_5 ,. Зокрема, звертає увагу суду на очевидний факт провокації злочину, ініційований працівниками правоохоронних органів, недоведеність наявності в діях підозрюваного об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, зокрема одержання та вимагання неправомірної вигоди.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просили її задовольнити. При цьому, захисник вказала, що особа, яка нібито передавала грошові кошти ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на даний час є викривачем у понад десяти кримінальних провадженнях. Окремо наголосила, що дата реєстрації заяви про вчинення кримінального правопорушення передує даті написання заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про наявність провокації злочину.

В судовому засіданні прокурор просив у задоволенні скарги відмовити, вказав, що повідомлення про підозру складене та вручене у передбачений чинним кримінально-процесуальним законодавством спосіб, підозра є обгрунтованою, підстави для скасування повідомлення про підозру відсутні.

Заслухавши думку сторони захисту в обґрунтування скарги та позицію прокурора, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Подільського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000190 від 09.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 08.01.2024 прокурором ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, поєднаного з вимаганням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу: повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.08.2020 року в справі № 200/13490/15, зазначається, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ст. 277 КПК України, зокрема, має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже слідчий суддя, виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України, вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування і засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма і зміст документу повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень у особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Перевіряючи на предмет форми та змісту оскаржуваний документ - повідомлення прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя вважає, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Разом із тим, перевіряючи обґрунтованість вказаного повідомлення про підозру, слідчий суддя звертає увагу на наступні обставини.

Статтею 276 КПК України чітко та вичерпно визначено випадки повідомлення про підозру, яке обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Чинний КПК України оперує поняттям «обґрунтована підозра», однак не надає його визначення.

Зважаючи на те, що кримінальне процесуальне законодавство України та принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9, ч. 2 ст. 8 КПК України), у питанні визначення що являє собою обґрунтована підозра варто звертатися саме до неї.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Зокрема, перший з них стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого є ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, поєднаного з вимаганням, вчиненого за наступних обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України №56 від 31.03.2021 про переведення, призначений на посаду проректора з науково-педагогічної роботи Національного університету біоресурсів і природокористування України, тобто постійно обіймає в органах державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та відповідно до примітки 1 статті 364 КК України є службовою особою.

Відповідно до повідомленої підозри, на початку серпня 2023 року ОСОБА_8 в ході розмови зі своїм знайомим ОСОБА_7 повідомив останньому, що має бажання здобути повну вищу освіту. У свою чергу ОСОБА_7 повідомив, що має товариша у НУБіП України, до якого можна звернутись за порадою з вказаним питанням.

Після того, 03.08.2023 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зустрілися за адресою: місто Київ, вулиця Героїв Оборони, 15, поблизу приміщення корпусу НУБІП України та пішли на другий поверх до робочого кабінету № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який на даний час працює проректором з науково-педагогічної роботи НУБіП України, з метою обговорення питання щодо вступу на навчання ОСОБА_8 до НУБіП України.

Під час розмови в робочому кабінеті ОСОБА_5 розпитав ОСОБА_8 де він навчався та повідомив, які документи йому необхідно зібрати та подати для вступу на навчання в НУБіП України.

В подальшому, згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, 08.08.2023, 16.08.2023 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зустрічалися в тому ж робочому кабінеті.

У подальшому ОСОБА_7 17.08.2023 приблизно о 08 год. 30 хв. прибув до ОСОБА_5 в робочий кабінет № НОМЕР_1 у приміщенні корпусу НУБіП України за адресою: місто Київ, вулиця Героїв Оборони, 15, та приніс йому від ОСОБА_8 раніше обумовлену суму грошової винагороди в розмірі 1500 доларів США за сприяння у поновленні ОСОБА_8 до числа студентів 2 курсу 1 семестру 2023-2024 навчального року гуманітарно-педагогічного факультету ОС «Бакалавр» спеціальності 015 «Професійна освіта» НУБІП України.

В цей час ОСОБА_5 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті НОМЕР_1, рсалізуючи свої злочинні дії, використовуючи службове становище, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи, що таким чином отримує неправомірну вигоду від ОСОБА_8 в розмірі 1500 доларів США за сприяння його вступу на навчання до НУБіП України, сказав ОСОБА_7 покласти вказані грошові кошти в папку на боковий стіл в його кабінеті біля вікна.

У свою чергу ОСОБА_7 відповів, що не має з собою папку, після чого ОСОБА_5 зателефонував по службовому телефону та сказав занести йому папку, а ОСОБА_7 попрохав пересісти за боковий стіл.

Після того, секретар з приймальні ОСОБА_5 занесла папку для паперів білого кольору, за його вказівкою поклала на боковий стіл, та вийшла з кабінету.

У подальшому ОСОБА_7 на виконання слів ОСОБА_5 , поклав у зазначену папку для паперів білого кольору грошові кошти в розмірі 1500 доларів США в якості неправомірної вигоди за сприяння вступу ОСОБА_8 на навчання до НУБіП України.

При дослідженні істотних ознак складу кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, з суб`єктивної сторони характеризується прямим умислом, а об`єктивна сторона злочину полягає у одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи. Вимагання неправомірної вигоди є кваліфікуючою ознакою даного складу злочину.

Під вимаганням неправомірної вигоди слід розуміти вимагання службовою особою неправомірної вигоди з погрозою вчинення або невчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає неправомірну вигоду, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати таку неправомірну вигоду (хабар) з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

Верховний Суд України неодноразово визначав у своїх правових позиціях (№№ 5-14кс12, 5-13кс13, 5-14кс13, 5-28кс13, 5-43кс13, 5-47кс13, 5-14кс15, 5-124кс15), що вимагання неправомірної вигоди не матиме місце, якщо особа, що дає неправомірну вигоду, має інтерес в неправомірних діяннях службової особи, тобто, прагне таким чином обійти вимоги законодавства з метою задоволення своїх інтересів. При цьому, вимагання неправомірної вигоди матиме місце у випадку наявності трьох обов`язкових в своїй сукупності ознак:

1) ініціатива давання неправомірної вигоди повинна походити саме від службової особи одержувача такої вигоди;

2) схиляння на давання неправомірної вигоди повинна містити чітку і беззаперечну вимогу із обов`язковою наявністю відкритих погроз або створення реальних умов, що не залишають особі вибору як лише дати таку неправомірну вигоду;

3) вказані вище погрози або створення умов повинні бути прямо пов`язані зі службовим становищем службової особи, мати протизаконний характер та бути спрямованими на завдання шкоди правам та законним інтересам особи, що дає неправомірну вигоду.

Відсутність принаймні однієї з даних ознак може бути підставою для визнання відсутності складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, наданих в судовому засіданні прокурором для огляду, стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали кримінального провадження, зібрані в ході досудового розслідування в порядку виконання ст. 290 КПК України.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, зібрано всі докази причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом із тим, із повідомлення про підозру та матеріалів кримінального провадження, оглянутих в судовому засіданні в ході розгляду скарги, слідчим суддею не вбачається підтвердження у повній мірі причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме факту одержання неправомірної вимоги та її вимагання.

Так, згідно оглянутого в судовому засіданні протоколу обшуку від 17.08.2023, вбачається, що невідкладну слідчу дію, а саме обшук, проведено у порядку ст. 233 КПК України, тобто без дозволу слідчого судді, у приміщенні НУБіП України за адресою: м. Київ, вул. Героїв Оборони, 15, а саме у кабінеті проректора з науково-педагогічної роботи НУБіП України ОСОБА_5 . Згідно вказаного протоколу обшуку, грошові кошти у сумі 1 500 доларів США, які становлять предмет неправомірної вигоди, виявлено у білій папці для паперів на зав`язці, котра знаходилася у кабінеті проректора зліва біля вікна на столі для нарад, де перед дим сидів ОСОБА_7 .

При цьому, обшук в кабінеті без ухвали слідчого судді проведено з метою фіксації результатів виконання постанови про контроль за вчиненням злочину та вилучення майна, яке може мати суттєве значення для кримінального провадження.

Разом із тим, наведені обставини для проведення обшуку без ухвали слідчого судді, не відносяться до переліку випадків, які ч. 3 ст. 233 КПК України визначені, як невідкладні, що узгоджується з правовою позицією, сформованою у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі № 573/2028/19 від 08.04.2021.

Таким чином, факт причетності ОСОБА_5 до одержання неправомірної вигоди стороною обвинувачення не є доведеним у повній мірі.

Крім того, із оглянутих в ході розгляду скарги, матеріалів кримінального провадження, вбачається, що заяву про вчинення кримінального правопорушення подано до ГУ ДЗНД СБ України 08.08.2023, що підтверджується штампом ГУ «Д» ДЗНД СБ України про реєстрацію заяви за вх. №В-331 від 08.08.2023, разом із тим, сама заява датована 09.08.2023.

При цьому, про необхідність передачі ОСОБА_5 , грошової винагороди в розмірі 1500 доларів США за сприяння у вступі ОСОБА_8 , до числа студентів НУБіП останньому повідомив ОСОБА_7 , що підтверджено ОСОБА_8 у заяві про вчинення кримінального правопорушення та під час проведення допиту 09.08.2023, тобто жодних відомостей про вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_5 безпосередньо у ОСОБА_8 , у матеріалах кримінального провадження не міститься.

Факт вимагання ОСОБА_5 неправомірної вигоди не підтверджується іншими оглянутими судом доказами, а показання свідка ОСОБА_7 , відображені у протоколах його допиту та додаткових допитів свідка не можуть бути єдиними допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки складу інкримінованого злочину - вимагання.

Повідомлення про підозру, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)".

Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Стандарт "достатніх підстав (доказів) для підозри" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри". Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зазначений "стандарт" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь-які сумніви щодо того, що: 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Таким чином, в повідомленні про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як визначає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, тобто відсутня безсумнівна система належних до справи допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказують на наявність визначеного складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення та відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Отже, твердження, висловлені в повідомленні про підозру стороною обвинувачення, на переконання слідчого судді ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях, оскільки не підкріплені конкретними доказами у даному кримінальному провадженні, на що вказує сам текст оскаржуваного процесуального документу, що, у свою чергу, дозволяє слідчому судді зробити висновок щодо відсутності підстав вважати повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, є обґрунтованим, та таким, що доводить його причетність до вчинення інкримінованого злочину.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 09.08.2023.

Керуючись ст. 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 09.08.2023, - задовольнити.

Скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 08 січня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 09.08.2023.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1