УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 201/8968/22

провадження № 51-7629ска23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська постановою від 18 грудня 2022 року визнав ОСОБА_5 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а Дніпровський апеляційний суд постановою від 25 листопада 2023 року відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернув заявнику апеляційну скаргу на вказане рішення.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються наоснові Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Ця норма кореспондує зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якою визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не передбачена можливість касаційного оскарження постанов місцевого та апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення. За правилами ч. 10 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 21 липня 2021 року № 5-р (ІІ)/2021 зазначив, що у КУпАП встановлено апеляційний перегляд, у разі оскарження, постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, в рамках чого можливим є як розгляд суті справи, так і виправлення допущених судом нижчої інстанції процесуальних помилок, тобто забезпечення перевірки як законності застосування адміністративних санкцій (стягнень), так і суті справи. Застосування припису ч. 10 ст. 294 КУпАП не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя). Припис ч. 10 ст. 294 КУпАП не суперечить ч. 1 ст. 8, частинам 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у ст. 294 цього Кодексу відповідають основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційними та обґрунтованими.

Крім того, у ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, однак оспорювані постанови до цього переліку не входять.

Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 424 КПК оспорювані рішення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 14, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»,ст. 294 КУпАП, статтями 424, 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3