Справа № 627/1241/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2024смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000061 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 23.08.2018 вироком Московського районного суду м.Харкова за ч.4 ст.358, ч.1 ст.389 КК України , зміненим ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.01.2019 , до остаточного покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки, звільненого з місць позбавлення волі 20.10.2021 після відбуття строку основного покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в :

03 грудня 2023 року, близько 13 год 30 хв, ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 знаходилися у домоволодінні матері співмешканки, потерпілої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де всі втрьох розпивали спиртні напої. Через деякий час, на побутовому грунті, між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої обвинувачений, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс долонею правої руки один удар в область голови та один удар по обличчю ,в область губи потерпілої , від чого остання упала на ліжко. Після цього в бійку втрутилася гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії. В результаті вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, у вигляді гематоми тім`яної ділянки справа та гематоми верхньої губи, які згідно висновку судової медичної експертизи № 12-14/112-КК/23 від 19 грудня 2023 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що під час сварки з потерпілою ОСОБА_6 , наніс їй тілесні ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винного.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Крім того, суд враховує думку потерпілої щодо призначеного покарання, яка на суворому покаранні обвинуваченому не наполягає та претензій до нього не має.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії кримінальних проступків.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він осудний, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради не перебуває, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, яка компрометуючими матеріалами відносно нього не розраховує.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді громадських робіт. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся. Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись статтями 369-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 100 ( сто) годин громадських робіт .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1