ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 752/6634/18

провадження № 51-1015 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення поданої ними апеляційної скарги на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не погодившись із вироком, подали апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження.

Київський апеляційний суд ухвалою від 21 березня 2023 року відмовив захисникам у поновленні строку апеляційного оскарження вироку місцевого суду і на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України повернув їм апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи осіб, які її подали

У касаційній скарзі захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджують, що місцевий суд 15 грудня 2022 року оголосив лише вступну і резолютивну частини вироку, а його повний текст був вручений ОСОБА_8 19 грудня 2022 року, після чого 22 грудня 2022 року останній підписав договір про надання правової допомоги із захисниками. Зазначають, що підготовка апеляційної скарги в межах установленого законом строку, який тривав до 16 січня 2023 року, була ускладнена через ракетні обстріли території України російською федерацією і відключення електроенергії, тому скаргу було подано з пропуском строку на 1 день (17 січня 2023 року). Ця скарга, як зауважують захисники, була повернута ухвалою апеляційного суду від 31 січня 2023 року, після чого вони знову подали апеляційну скаргу, цього разу із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак апеляційний суд не врахував зазначених обставин і дійшов помилкового, на думку захисників, висновку про відсутність поважних причин для задоволення цього клопотання, чим позбавив сторону захисту права на апеляційне оскарження й обмежив у доступі до правосуддя.

Позиції інших учасників судового провадження

Під час касаційного розгляду захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 просили задовольнити касаційну скаргу на викладених у ній підставах.

Прокурор ОСОБА_5 просила залишити ухвалу апеляційного суду без зміни як законну, а касаційну скаргу захисників - без задоволення як необґрунтовану.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Доступ до правосуддя є одним з основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України), а забезпечення права на апеляційний перегляд справи віднесене законодавцем до основних засад судочинства (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»).

Згадані правові норми конкретизовано в пунктах 1, 2 та 17 ст. 7, ст. 24 КПК України, де вказано, що зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження і, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Його забезпечення є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 зазначеної статті).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Водночас ч. 1 ст. 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Суд апеляційної інстанції не дотримався цих вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження слідує, що захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не погодившись із вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 , 08 лютого 2023 року подали апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження цього вироку. На обґрунтування клопотання захисники зазначили, зокрема, що раніше не брали участі у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , останній звернувся до них за правовою допомогою 22 грудня 2022 року, після того як 19 грудня 2022 року отримав повний текст вироку. Тому захисники просили врахувати, що певний час після оголошення вироку ОСОБА_8 не був обізнаний із мотивами прийнятого щодо нього судового рішення, а крім цього, новим захисникам потрібен був достатній час для ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та підготовки апеляційної скарги. Зважаючи на те, що вперше захисники подали апеляційну скаргу на вирок із незначним (лише на 1 день) пропуском строку на апеляційне оскарження, сторона захисту просила визнати причини пропуску цього строку поважними й поновити його.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску захисниками встановленого законом процесуального строку на оскарження вироку. Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що копію оскарженого вироку обвинувачений отримав у день його проголошення - 15 грудня 2022 року, а тому строк на апеляційне оскарження цього вироку тривав до 16 січня 2023 року. Також апеляційний суд зазначив, що для захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було достатньо часу для подання апеляційної скарги в межах зазначеного строку, оскільки вони є професійними адвокатами, а обсяг матеріалів справи щодо ОСОБА_8 є незначним.

Проте це рішення суду апеляційної інстанції передчасне.

Так, відповідно до усталеної судової практики під поважними причинами пропуску строку, зокрема на апеляційне оскарження, слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі був продовжений.

Звичайно, введення воєнного стану є обставиною, яка не залежить від волевиявлення особи, проте сам собою воєнний стан не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку. Питання щодо поновлення строку має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві, й обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Для визнання поважною цієї підстави слід брати до уваги, зокрема, територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування, хід бойових дій, існування реальної небезпеки для життя учасників процесу, тривалість самого процесуального строку; час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), й інші доречні обставини.

Проте апеляційний суд цих обставин не проаналізував, натомість, відмовивши захисникам у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_8 , оцінив лише тривалість строку підготовки ними апеляційної скарги й обсяг матеріалів кримінального провадження, а отже, не виважено підійшов до питання, пов`язаного з поновленням процесуального строку.

Водночас із матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисники вперше подали апеляційну скаргу 17 січня 2023 року, тобто наступного дня після закінчення процесуального строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Також захисники надали відомості про те, що починаючи з 22 грудня 2022 року після підписання з ОСОБА_8 договору про надання правової допомоги, вони як нові захисники ознайомлювалися з матеріалами справи в суді, отримали копії звукозаписів судових засідань, надіслали запити в орган досудового розслідування. Ці обставини свідчать, що захисники активно вживали заходів для підготовки апеляційної скарги.

Крім того, захисники на обґрунтування існування труднощів для своєчасного подання апеляційної скарги і наявності об`єктивно непереборних причин порушення процесуального строку небезпідставно послалися на те, що протягом зазначеного періоду відбувалися масовані ракетні обстріли території України російською федерацією, у зв`язку з якими були застосовані аварійні та планові відключення електроенергії, зокрема, у м. Києві, де розташовані робочі місця захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Наведені обставини підтверджуються відомостями, що перебувають у вільному публічному доступі.

Переконливими є аргументи захисників і про те, що всупереч висновку апеляційного суду оскаржений вирок від 15 грудня 2022 року не був вручений ОСОБА_8 у день його проголошення. Так, згідно із зафіксованим на технічному носії інформації звукозаписом судового засідання від 15 грудня 2022 року, суд на підставі ст. 615 КПК України оголосив вступну і резолютивну частини вироку. У розписці на аркуші справи 16 у томі № 2 зазначено про вручення ОСОБА_8 копії вироку, проте дати вручення не вказано. Водночас захисники до апеляційної та касаційної скарг долучили фотокопію виданого ОСОБА_8 вироку, на якій секретар суду зазначив кілька дат виготовлення й завірення цієї копії: «19.12.22» (з виправленнями), «19.11.2022». Саме собою виготовлення та вручення учасникам судового провадження копії вироку від 15 грудня 2022 року до його ухвалення є неможливим, а інших даних, які би спростовували твердження сторони захисту про те, що копія оскарженого вироку була вручена ОСОБА_8 не раніше 19 грудня 2022 року, матеріали справи не містять. Тобто доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_8 після початку строку апеляційного оскарження у вказаний період не мав можливості ознайомитися з мотивами ухвалення вироку щодо нього, є обґрунтованими.

Отже, тривалість часу порушення процесуального строку, причини його порушення, які реально існували і не лише перешкоджали підготовці та подачі апеляційної скарги, а й загрожували безпеці, життю і здоров`ю, активна процесуальна поведінка захисників вказують на відсутність зловживань з їх боку процесуальними правами і, відповідно, свідчать про поважність причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги, чого не врахував апеляційний суд.

Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу захисників слід задовольнити, а ухвалу апеляційного суду - скасувати з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати наведене й ухвалити судове рішення, яке би відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження і повернення апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3