В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002428 від 04.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, офіційно працевлаштованою, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

03 липня 2023 року приблизно о 14 год. 01 хв., тобто в умовах воєнного часу, ОСОБА_3 перебувала за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 14, де на дереві, поблизу дитячого ігрового майданчику, виявила 2 жіночі сумки, які належать малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на таємне незаконне заволодіння чужим майном, а саме вищевказаними жіночими сумками.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи те, що сумки та речі, які там знаходяться, належать іншим особам, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає ОСОБА_3 зняла з дерева вищевказані сумки, а саме жіночу сумку-клач Мода, вартістю 671 грн. 04 коп., в якій знаходилися: мобільний телефон марки «Хіаомі РОСО м3», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3395 грн. 40 коп. та грошові кошти у сумі 200 грн., що належать малолітній потерпілій ОСОБА_9 , а також сумку Originals Futro Reporter Shoulder Bag Puma, вартістю 1487 грн. 20 копійок в якій знаходилися грошові кошти у сумі 240 грн., що належать малолітній потерпілій ОСОБА_8 .

Утримуючи вищевказані сумки із речами при собі, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 завдала матеріального збитку малолітнім потерпілим, а саме ОСОБА_9 у розмірі 4 266 грн. 44 коп., та ОСОБА_8 у розмірі 1 727 грн. 20 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала себе винною, щиро розкаялася, фактичні обставини справи не оспорювала, а також підтвердила вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка офіційно працевлаштована, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинувачену обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію вищевказаної ухвали суду, позивачем ОСОБА_5 отримано 14.09.2023, про що свідчить розписка наявна а матеріалах справи.

Враховуючи дату отримання позивачем копії ухвали суду про залишення позову без руху, останнім днем усунення недоліків позовної заяви є 19.09.2023.

В свою чергу, вимоги ухвали суду про залишення позову без руху позивачем у встановлений судом строк виконано не було.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання повернення судом позовної заяви позивачу у разі не виконання ним вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху нормами КПК України не врегульовано, у зв`язку із чим підлягає застосуванню норма ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За викладених обставин, позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає поверненню позивачу.

В свою чергу, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 300 грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4851/23 від 29.08.2023.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Xiaomi POCO m3», синього кольору, без чохла; кільце металеве із 2 (двома) ключами на ньому, що повернуті згідно розписок законним представникам потерпілої - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити у володінні останніх.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: