Справа № 1-кп/714/40/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Герца кримінальне провадження №0000144 від 18.10.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2023 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на дорозі поряд зі своїм тимчасовим місцем проживання по АДРЕСА_2 , в ході суперечки із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, нанесла декілька ударів дерев`яною палицею по голові та ногах потерпілої ОСОБА_6 , після чого волочила потерпілу, яка трималася обома руками за дерев`яну палицю, по дорозі, внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців по тильній поверхні 1-го пальця лівої стопи, в тім`яній ділянці зліва, саден по передній поверхні лівого колінного згину, по передній поверхні лівої гомілки у середній третині, в ділянках крила носа зліва, верхньої губи зліва, брівної дуги зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , не заперечуючи факту нанесення кількох ударів в обличчя та по ногам потерпілої ОСОБА_6 , вважала, що діяла в стані необхідної оборони, а також мала сумніви, що кількома ударами могла спричинити потерпілій таку кількість тілесних ушкоджень. Показала, що цього числа близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_6 , її сусідка, вигнала своїх курей на вулицю. Кури підійшли до паркану її господарства, а тому вона вийшла на дорогу щоб відігнати їх. ОСОБА_6 спочатку жбурнула камінь в її сторону, а потім підняла в руці палицю і почала йти до неї. Натомість вона зайшла у двір, також знайшла палицю і, взявши її, повернулась на дорогу оборонятися від ОСОБА_6 . Вони обидві билися на палицях, і відбиваючись вона вибила палицю з рук потерпілої, при цьому нанесла їй деякі удари по обличчю та ногам. Далі потерпіла вхопилася за її палицю, вона ж намагалася її відібрати у потерпілої, але не змогла цього зробити і залишила потерпілу в спокої, при цьому остання сама вдарялася тією палицею. ОСОБА_6 надзвичайно конфліктна людина, постійно провокує її на сварки, у них з потерпілою досить тривалий час неприязні стосунки. Зазначила, що вона не прихильник насильства, шкодує що так сталося, негарно жінкам битися. Просить її виправдати.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що із обвинуваченою у неї неприязні відносини. Вона кожного ранку виганяє курей на вулицю. Раніше вже був випадок, що обвинувачена побила її, і з того часу вона постійно виходить з палицею і пасе курей. 14 жовтня 2023 року зранку ОСОБА_4 вийшла на дорогу і почала відганяти курей, потім повернулася у двір і вже повернулася з палицею. Обвинувачена замахнулася на неї, вона ж захищалася, але в ОСОБА_4 була більша і товстіша палиця. Спершу обвинувачена вдарила її палицею по голові, а коли вона впала почала бити її палицею по ногах, нанесла не менше 5 ударів. Вона кричала, кликала на допомогу, в якийсь момент втратила свою палицю і вхопилася за палицю обвинуваченої, після чого остання почала тягати її по грунтовій дорозі. В цей час конфлікт почув її чоловік, вибіг на вулицю і врятував її, відштовхнувши обвинувачену від неї. Згодом вона пішла до доньки, а та вже викликала поліцію. Заперечувала, що провокувала обвинувачену; наполягала, що обвинувачена безпричинно побила її. Підтвердила, що із ОСОБА_4 не примирилася, просить застосувати до обвинуваченої сувору міру покарання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , чоловік потерпілої, показав, що того ранку порався по господарству коли почув крики на вулиці, вийшовши на двір, зрозумів, що то кричить його дружина. Коли вибіг на дорогу, побачив, що дружина лежить на дорозі, а сусідка ОСОБА_4 її тягає палицею. Підбіг до них, а обвинувачена коли його побачила залишила палицю і відійшла від дружини, а він її, крім того, відштовхнув подалі від дружини. Зазначив, що дружина була досить сильно побита, погано себе почувала, до вечора нічого не могла робити. Стосунки між обвинуваченою і його дружиною погані, раніше між ними також мали місце конфлікти, і одна і друга конфліктні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , донька потерпілої, показала, що зранку 14 жовтня 2023 року почула стук в древі, а коли їх відчинила побачила на порозі матір, в якої був розбитий ніс, з носа текла кров, сама була розпатлана і тримала в руці палицю. За запитання, що сталося, остання повідомила, що її палицею побила сусідка ОСОБА_4 . Матір показала де це відбулося і вона все зафіксувала на телефон (сфотографувала). Коли вона запитала ОСОБА_4 навіщо та побила матір, та відповіла, що її мати постійно скандалить, провокує конфлікти. На це свідок зазначила, що її матір не така, натомість обвинувачена із сусідами створили коаліцію і морально тероризують матір, а обвинувачена ще і побила останню, і це не вперше. Свідок викликала поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що є сусідкою обвинуваченої та потерпілої. 14 жовтня 2023 року зранку почула крики двох жінок на вулиці. Спочатку подумала, що ОСОБА_6 конфліктує з її сестрою, а коли зателефонувала сестрі і переконалася, що конфлікт не з нею, вийшла на дорогу і побачила сусідів ОСОБА_12 , їхню доньку. Тоді і дізналася, що конфлікт мав місце між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , проте їй не відомо за яких обставин відбувся конфлікт, свідок не була його очевидецею. Вказала, що потерпіла ОСОБА_6 мало не щодня конфліктує зі всіма сусідами, натомість обвинувачена ОСОБА_4 є неконфліктною людиною.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнала, її вина в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується показами обвинуваченої в сукупності із показами потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 18.10.2023 р.;

- відеозаписом події за 14 жовтня 2023 р., записаним на DVD-R диск із написом «ALERUS»;

- висновком експерта №727 втор. від 26.10.2023 р., згідно якого на основі даних проведеного судово-медичного обстеження ОСОБА_6 , при експертизі у потерпілої ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці: по тильній поверхні 1-го пальця лівої стопи, в тім`яній ділянці зліва; садна: по передній поверхні лівого колінного згину, по передній поверхні лівої гомілки у середній третині, в ділянці крила носа зліва, в ділянці верхньої губи зліва, в ділянці брівної дуги зліва; виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті не менше 7-ми травмуючих дій твердих тупих предметів, можливо внаслідок нанесення ударів дерев`яною палицею; по строку та обставинам виникнення відповідають на 14 жовтня 2023 р.; відносяться до легких тілесних ушкоджень; беручи до уваги характер, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, малоймовірним є їх виникнення внаслідок падіння з положення стоячи з подальшим ударом об тверду гравійну поверхню дороги;

- висновком експерта №745 д від 27.11.2023 р., згідно якого виявлені у потерпілої ОСОБА_6 тілесні ушкодження по обставинам виникнення відповідають вказаному і описаному останньою; не виключається можливість виникнення даних тілесних ушкоджень як внаслідок нанесення ударів дерев`яною палицею на кінці якої наявне металеве кріплення, так і внаслідок волочіння/тягання по твердому гравійному покриттю.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченої ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України - умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_4 щодо її дій в стані необхідної оборони з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

При оцінці дій особи на предмет наявності в діях останнього необхідної оборони визначальним є мотив такої поведінки, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. Відтак, оцінці підлягають обставини вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Виходячи із фактичних обставин даного кримінального провадження, зокрема, обставин вчиненого діяння (повернення обвинуваченої ОСОБА_13 у двір і вже повернення на місце конфлікту з палицею задля з`ясування стосунків з потерпілою ОСОБА_6 ), в т.ч. способу, знаряддя кримінального правопорушення (за допомогою дерев`яної палиці), кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень (не менше 7-ми ударів по голові та ногах потерпілої), поведінки осіб до, під час і після вчинення кримінального правопорушення, взаємин обвинуваченої ОСОБА_13 з потерпілою ОСОБА_6 , що передували події (між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 склалися неприязні відносини, раніше мали місце конфлікти), суд приходить до висновку, що визначальним у поведінці ОСОБА_13 під час взаємного конфлікту з потерпілою ОСОБА_6 було не відвернення нападу чи захист, а бажання спричинити шкоду потерпілій (розправитися з нею).

Також суд вважає доводи ОСОБА_13 щодо неможливості заподіяння кількома ударами такої кількості легких тілесних ушкоджень необгрунтованими, оскільки такі спростовуються висновком експерта №727 втор. від 26.10.2023 р., а заперечення обвинуваченої базуються виключно на припущеннях останньої.

Показання свідка ОСОБА_11 , що не була очевидецею конфлікту між обвинуваченою ОСОБА_13 та потерпілою ОСОБА_6 14 жовтня 2023 р., підтверджують лише, що такий конфлікт мав місце, а також неприязні відносини між останніми.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_13 покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка є пенсіонеркою, позитивно харектеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не визнання нею своєї вини.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_13 покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцієї ч.1 ст.125 КК України. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч.5 ст.128 КПК України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.п.5, 9 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заявлений потерпілою цивільний позов на суму 35 500 грн. в рахунок заподіяної моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню на суму 5 000 грн., оскільки, на думку суду, саме в такому розмірі потерпілій заподіяна моральна шкода. При її визначенні, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд враховує, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнала потерпіла у результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченою.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку згідно ч.1 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Так, ч.2 ст.137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

У п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Потерпілою ОСОБА_6 надано суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги від 05.01.2024 р., укладений між нею та адвокатом ОСОБА_7 ; розрахунок суми послуг за надану правничу (правову) допомогу та витрат, які потерпіла понесла у зв`язку із розглядом справи; квитанцію від 05.01.2024 р. на загальну суму 10 000 грн.

У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши надані докази понесених потерпілою ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу знайшли своє підтвердження та підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1 408 грн. (5 000х100/35 500=14,08; 10 000х14,08/100=1 408).

Питання речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 1 408 грн. (однієї тисячі вісім гривень).

Речові докази:

- дерев`яну палицю, що зберігається в кімнаті для зберігання речових доказів ВП №4 (м.Герца) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області знищити;

- носій інформації (DVD-R диск із написом «ALERUS»), що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області.

Суддя