№ 173/1985/23
№ 1-кп/207/377/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у межах кримінального провадження №0000009 від 03 січня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області, не працюючого, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, в період часу з початку весни 2022 року по вересень 2022 року, умисно з метою збагачення, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, ст.ст. 61, 125 Земельного кодексу України, ст. 89, 110 Водного кодексу України, згідно з якими прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво. Уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною 50 метрів для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, самовільно зайняв земельну ділянку прибережної захисної смуги на відстані 50 м і ближче до урізу води, площею 1, 2088 га, яка розташована між земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0072 та річкою Дніпро (Кам`янське водосховище), в межах населеного пункту села Домоткань Верхньодніпровської територіальної громади Кам`янського району Дніпропетровської області, у захисній зоні Кам`янського водосховища. При цьому самовільно розпочав розорювання земель і висіяв сільськогосподарську культуру кукурудзу, з метою збільшення зайнятої земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур, достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка у встановленому порядку не надавалась йому у володіння і користування та не передавалась у власність, або оренду, тобто за відсутності правочину щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, самовільним зайняттям земельної ділянки земель в охоронних зонах (прибережній захисній смузі водоохоронної зони), ОСОБА_4 заподіяв Верхньодніпровській міській раді Кам`янського району Дніпропетровської області збитків в розмірі 6 198 грн. 12 коп., згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 10.10.2022.

Згідно висновку експерта від 18.11.2022 № СЕ-19/104-22/32984-ЕК, в обсязі наданих документів, документально та арифметично підтверджується розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 1,2088 га, встановленої в Акті про проведення перевірки з дотримання вимог природоохоронного законодавства від 06.10.2022 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу в розмірі 6 198 грн. 12 коп. (шість тисяч сто дев`яносто вісім гривень дванадцять коп.).

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах, кваліфікуються за ч.2 ст. 197-1 КК України.

03.10.2023 року, на стадії підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 472 КПК України, між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, за текстом якої викладено наведені вище фактичні обставини кримінального правопорушення. Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вказаному діянні. Також угодою було узгоджене покарання та згода обвинуваченого на її призначення у вигляді 2 (двох) років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України та покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Представником потерпілої сторони надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , підтверджено повне відшкодування завданої шкоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та наполягав на її затвердженні, з приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся, підтримав угоду про визнання винуватості, просить її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода про визнання винуватості укладена відповідно до вимог і правил КПК України та КК України, також просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до не тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1, 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам та правилам КПК України та КК України, що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується позитивно, скарги на нього відсутні, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Тому суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 із призначенням ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речових доказів не має.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судово-економічної експертизи № СЕ-19/104-22/32984- ЕК від 18.11.2022 в сумі 4 530 грн. 72 коп., які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 314, 369-371, 373-376, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2023 р., укладену між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 03 січня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 197-1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-економічної експертизи № СЕ-19/104-22/32984- ЕК від 18.11.2022 року в сумі 4 530 грн. 72 коп.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1