ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2558/23 Справа № 202/3049/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, студента, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.12.2023 року, з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1 073 600 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

02.11.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, і обґрунтованість цієї підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Також в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Врахував слідчий суддя й те, що підозрюваний має середню освіту, є студентом, має постійне місце проживання, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, ураховуючи ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя визнав за необхідне в якості альтернативного запобіжного заходу визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 1 073 600 гривень, що є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні, високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року та постановити нове рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити розмір застави, враховуючи матеріальний стан ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , взагалі необгрунтована, а тому посилання слідчого судді на обгрунтованість підозри як на підставу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.184 КПК України, оскільки прокурором не було доведено та не підтверджено жодними матеріалами ані наявності ризиків, ані можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Всі обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ґрунтуються прокурором та судом виключно на припущеннях,

Також сторона захисту вказує, що суд не врахував те, що ОСОБА_8 є студентом, має постійне місце мешкання, працює на підробітках для покращення матеріального стану своєї родини, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, кається у скоєному та висловлює щирий жаль з приводу вчиненого, активно співпрацює зі слідством, сприяє розкриттю кримінального правопорушення та встановленню всіх істотних обставин даного кримінального провадження; зобов`язується своєчасно з`являтися до органів досудового розслідування, а також у судові засідання, ніяким чином не буде впливати на свідків, спеціалістів, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та скоювати нові кримінальні правопорушення.

Крім того, адвокат звертає увагу, що визнаючи розмір застави -1 073 600 гривень, що становить 400 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, суд не врахував ані даних про особу підозрюваного, ані його емоційний стан, ані обставини скоєння кримінального правопорушення, ані майновий стан ОСОБА_8 , який офіційно не працевлаштований, є студентом, на життя заробляє підробітками. Майновий стан підозрюваного не є співрозмірним з призначеним розміром застави.Хоча п.2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в ухвалі слідчого судді окрім тяжкості злочину та специфіки кримінального правопорушення не наведено достатніх підстав для визначення її розміру щодо ОСОБА_8 - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зазначено, чому неможливо застосувати інший, менший розмір застави в межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне відмовити в задоволенні апеляції апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги поданих апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

02.11.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.11.2023 року ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення об`єктивно існують з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного. Тож, для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Така позиція суду першої інстанції цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а саме те, що останній має середню освіту, є студентом, має постійне місце проживання, однак вірно визнав, що лише такі обставини не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , а відтак не можуть свідчити й на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не спростовують вищенаведені обставини й висновків колегії суддів про ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту. До того ж, дані обставини існували й на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Що стосується розміру визначеної слідчим суддею ОСОБА_8 застави, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, його сімейного та майнового становища визнав за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 1 073 600 гривень, тобто такий, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте такий, що здатний забезпечити завдання кримінального провадження, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в цій частині та вважає, що застава саме в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним апеляційні доводи сторони захисту щодо зменшення розміру застави, визначеної ОСОБА_8 слідчим суддею, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції цілком законним і обґрунтованим, яке підлягає залишенню без змін, а подану на нього апеляційну скаргу - такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4