Справа № 308/9664/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/604/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгорода Закарпатської області, громадянин України, українець, непрацюючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , засуджений:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2022 остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років 06 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за період з 05.06.2021 (дата затримання) по день набрання вироком законної сили в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 9267 (дев`ять тисяч двісті шістдесят сім) грн 48 коп.

Речові докази: пластиліновий зліпок віджиму, який упаковано до паперового конверту, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої дії;

-2-

сумку чорного кольору, яку поміщено до спеціального пакету № SUD3006788, що визнана речовим доказом згідно з постановою слідчого б/н від 07.05.2021; різного роду ручні інструменти, які були виявлені в сумці, та поміщені до спеціального пакету № SUD3006787; викрутку червоного кольору, яку поміщено до спеціального пакету № SUD2033594, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої дії; рукавиці чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету № SUD2033358; три відрізки скотча зі слідами папілярних ліній рук, який відкопійовано на відрізок скотча, який упаковано до паперового конверту; сліди папілярних ліній рук, які поміщено до паперового конверту, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої дії; недопалок сигарети марки «Собраніє», який поміщено до паперового конверту, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої; слід низу взуття, який поміщено до паперового конверту, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої дії; предмет схожий на жувальну гумку, що поміщений до паперового конверту, на який нанесено пояснювальні написи та підписи всіх учасників слідчої дії; дві пари (кліщі, кусачки), які упаковано в спеціальний № SUD3007099; викрутка фігурна, яку упаковано в спеціальний пакет № SUD203019 знищено; світильник бра марки «Accento lighting» моделі «ALSQ-MB32923/1 А»; світильники точкові в кількості 3 шт; галогенні лампи в кількості 2 шт; світильник точковий марки «Spark» моделі «СТС-1051»; розетки «ANYA SCHNEIDER AYA3000423» в кількості 2 шт; вішак дверний «IKEA GRUNDTAL»; анкери рамні марки «Expert Fix» в кількості 16 шт; замок врізний марки «SD 410B-S SN»; дверні ручки марки «FRANCCO» (пару); циліндричний механізму марки «Cometa»; накладки на циліндр марки «Vаntage»; терморегулятору марки «Profitherm-mex»; клей «Quelуd» Special vinyl - повернуто потерпілому ОСОБА_10 ; рюкзак матерчатий чорного кольору; взуття (кросівки), які упаковано в спеціальний пакет № 72888920 повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 ; котел газовий марки «Ariston» ТХ 23 MFFI бувший у використанні та батарею металеву 6-ти секційну, бувшу у використанні залишено за належністю.

Згідно вироку, відповідно до викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло за наступних обставин.

Так, 07.05.2021 о 12 год ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом відкриття дверей, проник до підвального приміщення, розташованого у першому під`їзді АДРЕСА_3 , звідки намагався викрасти газовий котел марки «Ariston» вартістю 14200 грн, та металеву батарею опалення вартістю 1120 грн, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його дії були зупинені працівниками поліції, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 15320 грн.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та поєднаний з проникненням у житло за наступних обставин.

Так, обвинувачений 05.06.2021 близько 20 год 39 хв, проходячи повз багатоповерховий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , маючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого

-3-

майна і звернення його у свою власність, реалізуючи свій корисливий умисел, діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного будинку, де на першому поверсі, шляхом віджиму віконної рами, незаконно проник до середини квартири АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , звідки викрав: світильник бра марки «Accento lighting» моделі «ALSQ-MB32923/1 А» вартістю 304,43 грн; світильники точкові в кількості 3 шт загальною вартістю 86,40 грн; галогенні лампи в кількості 2 шт загальною вартістю 44,41 грн; світильник точковий марки «Spark» моделі «СТС-1051» вартістю 60,55 грн; розетки «ANYA SCHNEIDER AYA3000423» в кількості 2 шт, загальною вартістю 140 грн; вішак дверний «IKEA GRUNDTAL» вартістю 272 грн; анкери рамні марки «Expert Fix» в кількості 16 шт загальною вартістю 164,16 грн; замок врізний марки «SD 410B-S SN» вартістю 132 грн; дверні ручки марки «FRANCCO» (пару) вартістю 558 грн; циліндричний механізму марки «Cometa» вартістю 70 грн; накладки на циліндр марки «Vаntage» вартістю 131 грн; терморегулятору марки «Profitherm-mex» вартістю 568 грн; клей «Quelуd» Special vinyl вартістю 87,43 грн, які склав у рюкзак та був помічений свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких ОСОБА_7 також помітив та у зв`язку з чим забрав рюкзак з викраденим майном та через вікно виліз з квартири, і почав тікати з місця події з метою розпорядитися викраденими речами, однак з причин, що не залежали від його волі розпорядитися викраденими речами не зміг, оскільки свідок ОСОБА_12 почав його переслідувати та в подальшому затримав останнього.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням обвинуваченого на підтвердження відсутності події кримінального правопорушення, чим допустив порушення ст. 94 КПК України. Також вважає, що суд першої інстанції здійснив неправильну кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки в його діях відсутні ознаки грабежу, так як в момент, коли він намагався втекти з викраденим майном, не міг усвідомлювати, що його дії викриті. Таким чином, судом не встановлено, що обвинувачений прагнув діяти відкрито чи те, що потерпілі сторони могли усвідомлювати протиправний характер його дій. Вважає, що за таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 мали б кваліфікуватись за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу, промову прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

-4-

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винною зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованих

-5-

кримінальних правопорушеннях та визнав його винним за вказаними нормами кримінального закону.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к; від 04.07.2023 у справі № 127/12269/20, тощо.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25.03.1999 № 25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 № 23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006 № 42780/98, п. 34).

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК України не можуть бути усунуті шляхом зміни вироку або шляхом ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до вироку суду, зокрема його мотивувальної частини, не вбачається, які обставини, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 20 КПК обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

-7-

Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому суть обвинувачення та запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Відповідь обвинуваченого дозволяє суду зрозуміти позицію сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення, а також самому обвинуваченому чітко сформулювати своє ставлення до пред`явленого обвинувачення.

Як убачається із журналу та звукозапису судового засідання від 08.11.2021 після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 суті обвинувачення та запитання, чи бажає він давати показання, останній зазначив, що він вину не визнає та бажає давати показання.

З урахуванням думки сторін судом був встановлений такий порядок дослідження доказів: допитати свідків, потерпілих, дослідити письмові матеріали кримінального провадження та допитати обвинуваченого (т. 1 а.к.п. 105-106).

У подальшому, під час судового засідання 28.09.2022 після дослідження доказів, головуючий оголосив про закінчення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказів, з`ясувавши в учасників судового розгляду, чи мають вони намір доповнити судовий розгляд та перейшов до судових дебатів, не допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 3 а.к.п. 40-41).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 351 КПК України допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

Таким чином, після дослідження доказів суд першої інстанції не здійснив допит обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні висловив бажання надати показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та, як наслідок, не відобразив показання обвинуваченого у вироку суду.

-7-

Отже, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 22, 23, 42, 351 КПК України, не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації обвинуваченим права давати показання з приводу обвинувачення та не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час, відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи сторони захисту, які стосуються доведеності вини ОСОБА_7 , правильності кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

-8-

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторони захисту з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, з зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2022 щодо ОСОБА_15 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала Закарпатського апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді