Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/504/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.289 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2023 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого складачем вагонів у виробничому підрозділі «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», не одруженого, спів мешкає, має на утриманні 1 малолітню дитину, не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000845 від 13.09.2023,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в межах досудового розслідування, тобто з 16.09.2023 до 14.11.2023, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000845 від 13.09.2023,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 13.09.2023 приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поруч із територією ФОП « ОСОБА_11 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_8 раптово виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме на незаконне заволодіння мотоциклом МТ-11, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_12 , який знаходився на території ФОП « ОСОБА_11 », розташованої за вказаною адресою.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_8 , перелізши через бетонний паркан, потрапив на територію ФОП « ОСОБА_11 », розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вказаного підприємства ОСОБА_8 , шляхом поштовху воріт пошкодив їхні запірні пристрої та відчинивши ворота, не запускаючи двигун мотоциклу МТ-11, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та перебував у постійному користування ОСОБА_13 , викотив його за територію підприємства.

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, мотоциклом, яким незаконно заволодів, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду.

За підозрою у вчиненні даного злочину 13.09.2023 о 14 год. 25 хв. затримано ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України.

ОСОБА_8 14.09.2023 о 14 год. 00 хв. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У поданому клопотанні слідчий вказує, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливу на потерпілого та свідка; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2023 року задоволено частково вказане клопотання.

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. в межах досудового розслідування, тобто з 16.09.2023 до 14.11.2023.

Заборонено ОСОБА_8 залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на період з 16.09.2023 до 14.11.2023, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покладено на відділ поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваному ОСОБА_8 роз`яснено, що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися до його житла за адресою: АДРЕСА_2 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з приводу питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали для виконання та відома направлено начальнику відділу поліції №1 (м.З нам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, вручити прокурору та захиснику.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що прокурором будь-яких доказів переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування, слідчому судді також не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Крім того, ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимості, доказів наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення прокурором слідчому судді не надано. Наведене в сукупності також свідчить про недоведеність ризиків вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.

Недоведеним є і заявлений слідчим ризик - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, в подальшому, слідчим суддею проігноровано наявні докази на підтвердження ризиків передбачених ст.177 КПК України та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді ц домашнього арешту.

При цьому ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у нього відсутні соціальні зв`язки.

А тому, будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- заявою ОСОБА_13 про заволодіння транспортним засобом, а саме мотоцикла «МТ-11» д.р.н. НОМЕР_1 ;

- протоколом допитом в якості потерпілого ОСОБА_13 , який надав покази про те, що в період часу з 20.30 год. 12.09.2023 по 08.00 год 13.09.2023 невідома особа з території ФОП « ОСОБА_11 », яка розташована за адресою АДРЕСА_3 заволоділа транспортним засобом, який належить йому, а саме мотоциклом «МТ-11» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 , яка надала покази про те, що 13.09.2023 приблизно о 03.00 год. їй на мобільний телефон надійшов дзвінок від знайомого на ім`я ОСОБА_15 , який запропонував їй придбати в нього мотоцикл МТ. Остання погодилась та через якийсь час до неї додому, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_15 прикотив мотоцикл МТ-1 д.р.н. НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду місця події від 13.09.2023в ході якого у ОСОБА_14 на відкритій ділянці місцевості, розташованої поряд з територією домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 було вилучено мотоцикл «МТ -11» д.н.з. НОМЕР_1 , котрий їй продав ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , який вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, що пред`явлені в обвинуваченні, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 знає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовуються матеріалами справи відповідно до яких, останній в силу ст.89 КК України є особою не маючого судимості.

На підтвердження переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування слідчий у своєму клопотанні посилається на відсутність міцних соціальних зв`язків та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 . Разом з тим, під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний має міцні соціальні звзяки, проживає зі співмешканкою, має на утриманні малолітню дитину на користь якої сплачує аліменти за рішенням суду, має постійне місце роботи де позитивно характеризується, після вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів не переховувався, був затриманий в порядку ст.208 КПК України безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Вину у скоєному визнає повністю та щиро розкаюється.

Прокурором будь-яких доказів переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування чи ймовірності такого переховування, слідчому судді також не надано. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, з урахуванням тяжкості злочину у якому обвинувачується ОСОБА_8 , який є тяжкими, ступеню їх суспільної небезпечності та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що на час судового слідства, останньому можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, ОСОБА_8 достатньо, в межах строків встановлених КПК України, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_16 , обвинувачення та його особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування, від суду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть змогу впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В той же час, обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не перешкоджає сторони обвинувачення, у разі не виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, в майбутньому порушувати питання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2021 року, а ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2023 року необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000845 від 13.09.2023,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в межах досудового розслідування, тобто з 16.09.2023 до 14.11.2023, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4