КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року про продовження, зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0000006 від 06.04.2022 року, в якому ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 125 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено, зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2024 року включно.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року в частині продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як незаконну та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, а судом першої інстанції не встановлено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і будь-які докази наявності таких ризиків матеріали справи та клопотання прокурора не містять. Крім того, у клопотанні прокурора взагалі не вказується і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, що є порушенням вимог ч.1 ст. 183 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Також апелянт вказує, що під час розгляду клопотання прокурора судом не взято до уваги наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема дружини та дітей, а також відсутність будь-яких доказів, що підтверджували наміри ОСОБА_8 ухилятися від суду.

Крім того, продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, в порушення вимог ч.3 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зазначив в оскаржуваному рішенні обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року в частині продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити останньому розмір застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно погодився з доводами сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вказані у клопотанні прокурора обставини не підтверджено жодними доказами.

Також вказує, що в контексті практики Європейського суду з прав людини ризик переховування від суду має оцінюватись з урахуванням ряду факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Проте стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування зазначеного ризику. Відсутність цього ризику також підтверджується тим, що ОСОБА_9 добровільно відмовився від обміну на українських військових, які потрапили в полон до РФ, що доводить, що ОСОБА_9 не планував і не планує потрапити до РФ з метою переховування від суду.

Апелянт вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків також відсутній, оскільки у разі обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, останній буде позбавлений можливості вільно пересуватися за межами житлового приміщення. Крім того, здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків призведе до зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що є вкрай невигідним самому обвинуваченому.

Також апелянт не погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки клопотання прокурора взагалі не містить обґрунтування або доказів, які б вказували на можливе вчинення ОСОБА_9 інших злочинів чи продовження останнім кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Крім того зазначає, що при продовженні ОСОБА_9 строку тримання під вартою судом не враховано стан здоров`я батьків обвинуваченого, а саме батька ОСОБА_11 , який є інвалідом 2 групи довічно та матері ОСОБА_12 , яка має онкологічне захворювання, 21.09.2023 року перенесла тяжку операцію та отримала 2 групу інвалідності. На даний час стан здоров`я батьків ОСОБА_9 значно погіршився та вони потребують постійного догляду, регулярної фізичної допомоги і фінансової підтримки, а інших осіб, які могли б доглядати за батьками обвинуваченого на даний час немає.

Також захисник ОСОБА_6 подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки в день проголошення оскаржуваного судового рішення копія даної ухвали не вручалась обвинуваченому ОСОБА_9 або його захиснику та була направлена на електронну адресу захисника тільки 16.11.2023 року, що позбавило можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року, колегія суддів, з огляду на наведені апелянтом обставини в обґрунтування поважності причин пропуску цього строку, вважає можливим поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; перевіривши матеріали контрольного провадження №367/4466/22 (апеляційне провадження №11-кп/824/5808/2023) за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг захисників, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0000006 від 06.04.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України.

09 листопада 2023 року під час розгляду даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження, зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а також на існування ризиків того, що обвинувачені можуть вчинити дії передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, та з урахуванням стадії судового розгляду, а саме те, що обвинувачені ще не давали суду своїх показань і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому суд дійшов висновку про доведеність існування ризиків того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можуть вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, у тому числі переховуватись від суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 289 КК України, які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винуватими, з урахуванням існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд обґрунтовано прийняв рішення про продовження зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисників про те, що стороною обвинувачення не доведено і не надано жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою і судом першої інстанції встановлена об`єктивна наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні у тому числі особливо тяжких злочинів та тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність ризику переховування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від суду з метою уникнення можливого покарання і такий ризик є реальним та дійсним.

Крім того, з огляду на стадію кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачені, а також свідки і потерпілі у даному кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, також існує ризик незаконного впливу на них з боку обвинувачених.

Що стосується посилань захисників на те, що при продовженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не враховано наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я батьків ОСОБА_9 , які потребують постійного догляду, регулярної фізичної допомоги і фінансової підтримки, а також те, що ОСОБА_9 добровільно відмовився від обміну на українських військових, які потрапили в полон до РФ, то вказані обставини не можуть слугувати безумовною підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 про те, що продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, в порушення вимог ч.3 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зазначив в оскаржуваному рішенні обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави, також є безпідставними, оскільки за змістом вимог ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, про що обґрунтовано зазначив суд у резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року, якою продовжено зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування та обрання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що ставиться питання в апеляційних скаргах їх захисників, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2023 року.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року, якою зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2024 року включно - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3