КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6426/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 363/4985/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та ТОВ «Санторіні Ленд» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023 року частково задоволено клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на гусеничний екскаватор марки «Hitachі» модель ZX210LС-3 сірого кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007; вантажний самоскид марки «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_2 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 в кузові якого знаходиться піщана суміш світло жовтого кольору (власником якого є ОСОБА_9 ), зразки речовини схожої на пісок та ґрунт виявлені в ковші екскаватора та кузова самоскида та вилучені 08.09.2023 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості земельній ділянці з кадастровим номером :38:139:0308, яка знаходиться в адміністративних межах с. Хотянівка, Вишгородського району, Київської області шляхом заборони їх відчуження до прийняття остаточного рішення по вказаному кримінальному провадженню та до скасування арешту у встановленому законом порядку, а також накладено арешт на зразок речовини зовні схожої на пісок, яка була виявлена та вилучена на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 та ТОВ «Санторіні Ленд», в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023 року в частині накладення арешту, шляхом заборони їх відчуження до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню на належний ТОВ «Санторіні Ленд» гусеничний екскаватор марки «Hitachі» модель ZX210LС-3 синього кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007, а також належний ОСОБА_9 «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_5 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що постановлена без дотримання вимог процесуального закону та без з`ясування фактичних обставин справи.

Вказує, що транспортні засоби були вилученні 08.09.2023 року, а клопотання прокурора надійшло до суду 11.09.2023 року, тобто з пропуском процесуального строку, передбаченого п. 9 ст. 170 КПК України.

Як стверджує представник, ані ОСОБА_9 , ні ТОВ «Санторіні Ленд», як власники техніки, ніяким чином не причетні до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні. Крім того, відсутні у матеріалах клопотання і будь-які дані, які б вказували на перевірку органом досудового розслідування використання вказаних транспортних засобів як знарядь вчинення інших кримінальних правопорушень.

Автор апеляційної скарги вказує, що арешт на вказані у клопотанні речі, у вигляді заборони користування ними, не підлягає задоволенню у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_9 та ТОВ «Санторіні Ленд».

В судове засідання прокурор, власники майна та представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Разом з тим, від представників власників майна надійшло клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим відділом Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001641 від 08.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Вишгородської окружної прокуратури.

Так органом досудового розслідування зазначено, що 08.09.2023 року о 13:33 год. на спецлінію «102» надійшло повідомлення про те, що 08.09.2023 за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Хотянівка, поблизу котеджного містечка «Міжріччя» здійснюється викрадення піску з використанням спеціальної техніки.

Відомості за вказаним вище повідомленням 08.09.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001641, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України (порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі).

Виїздом на місце події слідчо-оперативної групи Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, дізнавачем сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 в період часу з 14 год. 10 хв. по 14 год. 30 хв. 08.09.2023 проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, яка відповідає земельній ділянці з кадастровим номером :38:139:0308 виявлено кар`єр (котлован) розмірами близько 30x30 м з речовиною світло- жовтого кольору, ззовні схожою на пісок та вийнятий поверхневий шар ґрунту, гусеничний екскаватор марки «Hitachі» модель ZX210LС-3сірого кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007 та вантажний самоскид марки «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_2 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_4 (в середині якого наявна піщана суміш світло жовтого кольору) власником якого є ОСОБА_9 .

В ході огляду місця події вилучено вищевказані транспортні засоби, окрім того відібрано зразки речовини схожої на пісок та ґрунт з ковша екскаватора та кузова самоскида.

В подальшому, дізнавачем сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 в період часу з 16 год. 50 хв. по 17 год. 10 хв. 08.09.2023 проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Осещина, котеджне містечко «Міжріччя», вул. Друзів навпроти будинку 110 де виявлено насип з речовиною ззовні схожою на пісок, розміром в довжину близько 8 м та в висоту близько 4 м, в ході огляду місця події вилучено зразок даної піщаної суміші.

Таким чином в ході досудового розслідування зазначено, що невстановлена на даний час особа або група осіб, порушили встановлені правила охорони надр, незаконно видобули корисні копалини місцевого значення у значному розмірі.

Згідно зі п. в ст. 95 Земельного кодексу України використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі є правом землекористувача.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі серед іншого зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом.

Разом з тим відповідно до ст. 23 ЗУ «Про надра» від 27.07. 1994 року № 132/94-ВР землевласники і землекористувачі в межах земельних ділянок, які перебувають у їх власності або користуванні, мають право без спеціального дозволу та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб, не пов`язаних із відчуженням видобутих корисних копалин, корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до 2 метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.

Отже, особи, які на законних підставах володіють або користуються земельними ділянками мають право без спеціальних дозволів видобувати корисні копалини місцевого значення загальною глибиною розробки до двох метрів, в інших випадках необхідно отримання спеціального дозволу на користування надрами (відповідно до «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 та Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності»).

Разом з тим, в ході огляду місця події було зазначено, що кар`єр з піщаною суміщю виявлений на місці події глибиною значно більше двох метрів.

Вищевказані вилучені під час огляду місця події екскаватор та самоскид є знаряддям вчинення злочину, та після проведення відповідних експертиз можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Вилучені об`єкти необхідні органу досудового розслідування з метою встановлення істини по даному провадженню, а також збереження речових доказів для подальшого призначення відповідних судових експертиз, а також для подальшого підтвердження вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

11.09.2023 року старшим слідчим ВРЗЗС СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , з урахуванням ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.

11.09.2023 року прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, шляхом заборони розпорядження, користування, передачі, відчуження, а саме на: гусеничний екскаватор марки «Hitachі» модель ZX210LС-3 сірого кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007; вантажний самоскид марки «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_2 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 в кузові якого знаходиться піщана суміш світло жовтого кольору (власником якого є ОСОБА_9 ), зразки речовини схожої на пісок та ґрунт виявлені в ковші екскаватора та кузова самоскида та вилучені 08.09.2023 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості земельній ділянці з кадастровим номером :38:139:0308, яка знаходиться в адміністративних межах с. Хотянівка, Вишгородського району Київської області, та накласти арешт на зразок речовини зовні схожої на пісок, яка була виявлена та вилучена на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023 року зазначене клопотання прокурора задоволено.

Оскільки наведена ухвала слідчого судді оскаржена представником ОСОБА_6 та ТОВ «Санторіні Ленд» - адвокатом ОСОБА_7 тільки в частині накладення арешту, шляхом заборони їх відчуження до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню на належний ТОВ «Санторіні Ленд» гусеничного екскаватора марки «Hitachі» модель ZX210LС-3 синього кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007, а також належний ОСОБА_9 «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_5 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах її апеляційної скарги, а стосовно клопотання прокурора про накладення арешту на інше майно, то в цій частині питання законності та обґрунтованості колегією суддів не вирішується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вищевказане майно в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправного діяння.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів представника стосовно пропуску стороною обвинувачення 48-годинного строку для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів провадження, обшук було проведено 08.09.2023 року. З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно прокурор звернувся до Вишгородського районного суду Київської області 11.09.2023 року, дата зазначається на клопотанні прокурора, тобто в перший робочий день тижня після проведення обшуку та вилучення майна.

Вказані відомості, що містяться у матеріалах провадження, засвідчують факт дотримання стороною обвинувачення визначених законом строків для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а отже спростовують доводи представника в цій частині, які в свою чергу не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт в даному кримінальному проваджені відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26.09.2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт на гусеничний екскаватор марки «Hitachі» модель ZX210LС-3 сірого кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2007; вантажний самоскид марки «МАЗ» модель 551605-230-024 номер кузова НОМЕР_2 білого кольору 2007 року випуску н.з. НОМЕР_3 в кузові якого знаходиться піщана суміш світло жовтого кольору (власником якого є ОСОБА_9 ), зразки речовини схожої на пісок та ґрунт виявлені в ковші екскаватора та кузова самоскида та вилучені 08.09.2023 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості земельній ділянці з кадастровим номером :38:139:0308, яка знаходиться в адміністративних межах с. Хотянівка, Вишгородського району, Київської області шляхом заборони їх відчуження до прийняття остаточного рішення по вказаному кримінальному провадженню та до скасування арешту у встановленому законом порядку, а також накладено арешт на зразок речовини зовні схожої на пісок, яка була виявлена та вилучена на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргупредставника ОСОБА_6 та ТОВ «Санторіні Ленд» - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_______________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4