Провадження № 11-сс/4823/551/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПП « ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000025 від 13.09.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: на грошові кошти на розрахунковому рахунку, який використовується директором ПП «РЕМБУД-2603» ОСОБА_9 , відкритому в АТ «УКРСИББАНК» (МФО 301005, ) НОМЕР_1 , зобов`язавши уповноважених осіб АТ «УКРСИББАНК» зазначити залишок грошових коштів на рахунках та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на зазначений рахунок та які вже знаходяться на вищезазначеному банківському рахунку за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя вказав, що з метою відшкодування шкоди, забезпечення цивільного позову та застосування конфіскації необхідно накласти арешт, так як встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за один з яких передбачене покарання у виді конфіскації майна, також доведено завдання збитків державі на загальну суму 962 013 грн.76 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру вручено фізичній особі ОСОБА_9 , який є директором ПП «РЕМБУД-2603», проте не є навіть засновником даної юридичної особи. В даному випадку, на думку апелянта, арешт накладено на кошти, які знаходяться на рахунку вище вказаного підприємства, яке є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 96-2 КК України, обов`язковою умовою для спеціальної конфіскації у третьої особи є серед іншого те, що така особа знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Проте юридична особа не наділена свідомістю, тому застосування до юридичної особи таких понять як «знала, повинна була і могла знати» є неможливим.

Відповідно до положень ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників (засновників), крім того, юридична особа не може відповідати за дії своїх посадових осіб або працівників.

В даному випадку, на думку апелянта, застосування спеціальної конфіскації майна юридичної особи, яке було отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення її посадовою особою, якщо і можливе, то виключно в порядку його стягнення за цивільним позовом, а не спеціальної конфіскації, тому висновки слідчого судді про наявність підстав накладення арешту на кошти підприємства є необґрунтованими.

Крім того, безпідставний арешт коштів юридичної особи завдає значної шкоди діяльності ПП «РЕМБУД-2603», зокрема робить неможливим виконання зобов`язань за численними договорами, укладеними підприємством, виплату заробітної плати та сплату податків.

Апелянт вважає, що забезпечення мети відшкодування шкоди та забезпечення цивільного позову можливе іншим шляхом, зокрема, накладенням арешту на автомобілі, належні приватному підприємству.

Заслухавши доповідача, адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Також, ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Новгород-Сіверською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000025 від 13.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом заволодіння бюджетними коштами, виділеними на здійснення реконструкційних робіт.

27.06.2023 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України повідомлено ОСОБА_9 .

У ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, а саме доступу до розрахункових рахунків які у своїй діяльності використовує ПП «РЕМБУД-2603» вилучено документацію, відповідно до якої ОСОБА_9 використовує розрахунковий рахунок відкритий в АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) № НОМЕР_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на грошові кошти на розрахунковому рахунку, який використовує директор ПП «РЕМБУД-2603» ОСОБА_9 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою відшкодування шкоди, забезпечення цивільного позову та конфіскації майна, так як ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за один з яких передбачене покарання у виді конфіскації майна, а також державі завдані збитки.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти на розрахунковому рахунку, який використовує директор ПП «РЕМБУД-2603» ОСОБА_9 ..

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою відшкодування шкоди, забезпечення цивільного позову та застосування конфіскації, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Клопотання прокурора та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження захисника про необґрунтованість клопотання прокурора та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника володільця майна-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2023 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4