Справа № 183/2099/23
№ 1-кп/183/1086/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 13.12.2022 року до ЄРДР за № 0001232 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сахновщина Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальної освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, стрільця 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем розташування військової частини, не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 156 від 27.06.2022 року, військовослужбовця за призовом по мобілізації ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022року російською федерацією проти України розпочато повномасштабну агресивну війну, розв`язану проти Українського народу, у зв`язку з чим, цього ж дня Законом України №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» терміном на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-1Х від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 26.03.2022 року строком на 30 діб.

21.04.2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України» Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 19.04.2022 року № 7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено до 25.05.2022 року.

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира «начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 247 від 26.09.2022 року, солдату ОСОБА_3 надано відпустку за сімейними обставинами з 27.09.2022 року по 06.10.2022 року.

8.10.2022року солдат ОСОБА_3 повинен був прибути до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 08.10.2022 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ; хилитись від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав 08.10.2022 року з умовах воєнного стану без поважних причин не з`явився вчасно на службу з відпустки до місця несення військової служби, а саме розташування 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , що на той час тимчасово дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 . Час ухилення від проходження військової служби проводив за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

05.11.2022 року солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до розташування підрозділу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 21.04.2023 року до ЄРДР за № 0001232, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

(а.п. 35);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_3 військової служби

(а.п. 48, 50-53, 55, 56, 57, 75, 77, 80);

- копія ухвали Ленінського районного суду м. Харкова про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави

(а.п. 69);

- квитанція № 9291-7330-3779-3796 від 27.12.2022 року про сплату суми застави ОСОБА_3 в сумі 75.000 гривень

(а.п. 70);

- копія акту службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин солдатом ОСОБА_3 від 19.10.2022 року

(а.п. 71-72);

- доповідь № 73 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1

(а.п. 73);

- копія витягу із наказу командиру військової частини НОМЕР_1 за № 114 від 19.10.2022 року про підсумки службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин солдатом ОСОБА_6

(а.п. 74);

- копія витягу із наказу за № 283 від 08.10.2022 року про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин солдатом ОСОБА_6

(а.п. 76).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця несення служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, з місця служби характеризується позитивно, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, учасник бойових дій, бажає продовжувати служу. Також суду було надане клопотання командира військової частини НОМЕР_1 та від військовослужбовців 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі для можливості подальшого виконання ОСОБА_3 військових обов`язків, бойових завдань, пов`язаних із захистом незалежності та територіальної цілісності країни, відсічі та стримуванні збройної агресії російсько-терористичних військ.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі на менший строк.

У відповідності зі ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Суд вважає можливим з підстав визначених раніше призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

Також слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 року при винесені ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 було визначено суму застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 74.430 гривень.

У відповідності з ч. 1 ст.. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

Відповідно до квитанції за № 9291-7330-3779-3796 від 27.12.2022 року ОСОБА_3 було внесено заставу в сумі 75.000 гривень (а.п. 70).

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3 обов`язки, покладені на нього ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 року, виконував, а тому слід повернути ОСОБА_3 сплачену суму застави в сумі 75.000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на 2 роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

Повернути ОСОБА_3 сплачену суму застави 75.000 гривень призначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 року.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його перебування під вартою з 23.12.2022 року по 28.12.2023 року включно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1