Справа № 693/62/22
Провадження № 1-кп/693/21/23
В И Р О К

Іменем України

18.12.2023 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження № 0000279 від 9 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого в Християнському Місіонерському Товаристві «Товариство Євангелізації Дітей» при Всеукраїнському Союзі Об`єднань Євангельських християн-баптистів на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

адвокат ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

представник страхової компанії ОСОБА_9

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 09.10.2020 близько 19 год. 50 хв. на 158 км. + 300 м. автодороги «Київ Одеса» в адміністративних межах Жашківського району Черкаської області, здійснюючи керування транспортним засобом «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у лівій смузі в напрямку м. Одеса по сухому асфальтобетонному покриттю, у темну пору доби, без опадів, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості для руху, в порушення вимог пп. 2.3. б), 10.1, 12.2, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, виїхав на сухе ґрунтове узбіччя вкрите травою, що було зліва відносно напрямку його руху, де втратив над транспортним засобом керування та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким здійснював керування ОСОБА_5 , 1984 року народження, у правій смузі в напрямку м. Київ.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді спленектомії (видалення селезінки) гемоперитонеум; забійно-рвану рану ділянки лівого ліктьового суглобу, закритого багато уламкового перелому нижньої третини дистального епіметафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, відкритого уламкового перелому зовнішнього виростка правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого багато уламкового перелому лівого надколінка, відкритого багато уламкового перелому правого надколінка, закритого перелому тіла лівої лопатки зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта №05-7-01/120 від 15.04.2021 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, а також перелому І-V ребер справа, правобічний гемоторакс, які згідно цього ж висновку відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 з технічної точки зору згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/7069-ІТ від 28.05.2021, знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що мали місце, оскільки причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, був виїзд транспортного засобу «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху у момент, коли зменшення швидкості та навіть повна зупинка транспортного засобу «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виключала зіткнення з зустрічним транспортним засобом «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні кримінального правопорушення визнав частково, пояснив, що виїхав на зустрічну полосу руху внаслідок неправомірних дій водія вантажного транспортного засобу, який скрився з місця події, а не внаслідок порушення ПДР, як стверджує сторона обвинувачення.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_3 рухався в лівій смузі, в правій смузі рухалась вантажівка, коли він пішов на випередження, вантажівка несподівано, без сигналів, змінила рух, уникаючи зіткнення, ОСОБА_3 зменшив швидкість та намагався відвернути автомобіль, але уникнути зіткнення не зміг.

Вантажівка напівпричеп сірого кольору з високими бортами, можливо зерновоз. ОСОБА_3 стверджує, що попав під задню вісь саме фури. Ймовірно зачепило переднє праве колесо. Все трапилось дуже швидко.

Також ОСОБА_10 повідомив, що наступного дня на місці ДТП його брат знайшов номерний знак, який передав працівникам поліції, але в подальшому той знак зник. На думку ОСОБА_3 , знайдений знак можливо відпав від вантажівки в момент зіткнення.

Під час ДТП ОСОБА_3 отримав ушкодження, проходив лікування. Його родичі намагались допомогти потерпілому ОСОБА_5 , передавали кошти, але коли родичі потерпілого запросили дуже велику суму нібито на проведення МРТ припинили допомогу.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що в той день повертався в Київ близько 20-ї години. Машин на трасі було не багато, фуру в напрямку зустрічного руху не помітив. Машину обвинуваченого помітив, коли вона рухалась перпендикулярно руху автомобіля ОСОБА_5 . Після зіткнення прийшов до тями на п`ятий день в лікарні.

Внаслідок аварії отримав тяжкі ушкодження, вже зроблено шість операцій і потрібно робити ще. Інвалідність встановлена довічно. До страхової звертався, але відшкодування не отримав. Уточнив у родичів, що дійсно родичі ОСОБА_3 спочатку передавали кошти, загалом приблизно 11 400 грн.

Також в судовому засіданні були допитані свідки:

ОСОБА_11 , який показав, що він знайомий ОСОБА_3 . Вночі зателефонував друг, повідомив про ДТП. ОСОБА_11 поїхав на місце пригоди, потерпілого та обвинуваченого вже не було. На газоні лежав бампер від автомобіля ОСОБА_10 , приблизно в 30-40 м від місця ДТП. Свідок показав, що підписував план-схему місця події, але не таку, як в матеріалах справи, оскільки та схема розташовувалась вертикально на аркуші.

З дозволу суду оглянув план-схему, долучену до матеріалів справи (том 1 арк. с. 220), зазначив, що підпис нібито його, на схемі місце події відображено вірно.

На запитання адвоката потерпілого пояснив, що інших частин автомобілів не бачив, місце осипу на полосі руху автомобіля ОСОБА_10 не бачив.

ОСОБА_12 , який показав, що він брат дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_13 . Коли приїхав на місце ДТП, ОСОБА_14 сидів у швидкій, сказав, що нічого не пам`ятає. Через декілька днів разом із другом ходили по обочинах, за кущами знайшли автомобільний номер. Подзвонили на гарячу лінію поліції, повідомили про знахідку. Також на КП ОСОБА_15 дивились по камерах, але автомобіль з таким номером не проїжджав.

Також показав, що оплачували лікування ОСОБА_16 в Жашкові, десь 10 000 грн. Потім дзвонила ОСОБА_17 , сказала, що ОСОБА_18 забирають до Києва, та на МРТ потрібно 90 000 грн. Запропонували допомогти провести МРТ в іншому місці, але вона відмовилась.

ОСОБА_19 , дружина обвинуваченого, яка показала, що їх родина допомагала лікувати ОСОБА_16 у Жашкові. Контакт був через його тещу. Перестали допомагати, коли на проведення МРТ запросили 90 000 грн.

ОСОБА_20 , яка показала, що разом із чоловіком їхала до ОСОБА_21 із Одеси. Було темно. Бачила як в зустрічному напрямку якось дивно їхала машина, нібито намагалась повернути та виїхала через газон на їхню смугу. Потім відбулась аварія, автомобіль загорівся.

Свідок пояснила, що їх машина рухалась в одній смузі із автомобілем потерпілого, на відстані приблизно 300 метрів. Зустрічний автомобіль побачила десь метрів за 500. Інших автомобілів на зустрічній смузі не бачила.

Після аварії вони зупинились, вона викликала швидку. Потерпілий був не в свідомості. На місці події вони з чоловіком залишались приблизно 15 хвилин.

Також свідок стверджувала, що в автомобілі обвинуваченого було ще два чоловіка. Де був сам обвинувачений вона не бачила, але бачила як нудило пасажира з машини обвинуваченого.

В судовому засіданні досліджені докази:

1.протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2020 року, разом із схемою місця ДТП та ілюстративною таблицею зображень до протоколу огляду місця ДТП (том 1 арк. с. 216-227).

2.протокол огляду предмету від 10.10.2020 року, який проводився на території автотракторного цеху ІП «Агро-Вільд Україна» у с. Бузівка Жашківського району Черкаській області, при якому оглянуті автомобілі «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 (том 1 арк. с. 243-240).

3.постанова від 10.10.2020 року про визнання речовими доказами автомобілів «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 (том 1 арк. с. 241).

4.висновок експерта № СЕ-19/124-21/4125-ІТ від 02.04.2021 року, яким встановлено, що до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходились у працездатному стані (том 2 арк. с. 2-6).

5.висновок експерта № СЕ-19/124-21/4128-ІТ від 06.04.2021 року, яким встановлено, що до моменту ДТП деталі ходової частини переднього лівого та задніх коліс автомобіля «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані (том 2 арк. с. 15-20).

6.висновок експерта № СЕ-19/124-21/4134-ІТ від 08.04.2021 року, яким встановлено, що в первинний контакт вступала передня частина автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: передній бампер, капот, ліве переднє крило та права бокова частина автомобіля «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: передні праві двері та переднє праве крило (том 2 арк. с. 25-33).

7.протокол проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року із планом-схемою та ілюстративною таблицею (том 2арк. с. 44-50).

8.висновок експерта № СЕ-19/124-21/6396-АВ від 26.05.2021 року, яким встановлено, що розмір матеріального збитку власнику автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП станом на 09.10.2020 року становить 164 330 грн (том 2 арк. с. 54-57).

9.висновок експерта № СЕ-19/124-21/7069-ІТ від 28.05.2021 року, яким встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1, 12.2, 12.6 г) Правил дорожнього руху України.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2, 12.3 ПДР України.

Вирішення питання про наявність у водія автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 технічної можливості запобігти зіткненню шляхом гальмування втрачає сенс, так як зменшення швидкості та навіть повна зупинка автомобіля не виключає зіткнення з зустрічним автомобілем «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який до моменту зіткнення не гальмувався.

Оскільки вирішення питання про наявність у водія автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 технічної можливості запобігти зіткнення шляхом гальмування втрачає сенс, тому з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди, був виїзд автомобіля «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 на смугу зустрічного руху у момент, коли зменшення швидкості та навіть повна зупинка автомобіля «PEUGEOT-207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виключала зіткнення з зустрічним автомобілем «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який до моменту зіткнення не гальмувався (том 2 арк. с. 69-72).

10.висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 28700/21-52 від 30.12.2021 року, яким встановлено, що первинний контакт автомобілів відбувся між правою боковою частиною автомобіля AUDI та лівою передньою бічною частиною автомобіля PEUGEOT.

В момент первинного контакту поздовжні осі автомобілів знаходились під гострим кутом (кут взаємного розташування) величиною близько 40о, що був розкритий по ходу годинникової стрілки відносно поздовжньої осі автомобіля PEUGEOT.

Крім того, в момент первинного контакту вектора швидкості автомобілів AUDI та PEUGEOT (кут зіткнення) знаходились під тупим кутом, який був розкритий по ходу годинникової стрілки відносно вектору швидкості автомобіля PEUGEOT.

Утворення механічних пошкоджень на передньому правому крилі та передньому бампері справа автомобіля AUDI докладно викладено в дослідницькій частині.

Версія водія ОСОБА_3 викладена в тексті питання щодо первинного контактування правого переднього крила та бамперу з лівою боковою частиною невстановленого вантажного транспортного засобу неспроможні з технічної точки зору, оскільки виявлені пошкодження на передньому правому крилі автомобіля AUDI утворились за іншим механізмом (том 2 арк. с. 78-87).

11.лист Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 15.05.2021 року № 31/23/42-387, яким повідомлено, що згідно наявних електронних баз даних ТСЦ 7142 РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області за вказаним в запиті ДНЗ НОМЕР_3 зареєстровано ТЗ SCANIA R440, власником якого є ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До ТСЦ щодо відновлення втраченого ДНЗ НОМЕР_3 власник не звертався (том 2 арк. с. 89).

12.письмові пояснення ОСОБА_22 , копію договору-заявки № 43 від 02.08.2020 року, копію закордонного паспорта водія ОСОБА_23 , копію міжнародної ТТН 0112578, лист Державної митної служби України, які підтверджують, що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 не міг перебувати 09.10.2020 року на місці вчинення ДТП (том 2 арк. с. 90-93, 117).

13.висновок експерта № 6971/21-52 від 06.04.2021 року, згідно якого на правій стороні автомобіля AUDI 80, д/н НОМЕР_1 , від переднього крила до заднього крила наявні механічні пошкодження, утворені в результаті контактування з транспортним засобом автомобілем PEUGEOT 207 червоного кольору, д/н НОМЕР_2 .

В правій передній частині автомобіля AUDI 80, д/н НОМЕР_1 , на передньому крилі та передньому бампері наявні механічні пошкодження, які утворені не в результаті контактування з автомобілем PEUGEOT 207 д/н НОМЕР_2 , а в результаті контактування з іншим об`єктом, яким, не виключено, міг бути інший транспортний засіб (том 2 арк. с. 100-106).

За приписами пунктів 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений та чи винен обвинувачений у вчиненні цього правопорушення.

Наведені приписи вказують на те, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (не підтвердження) доказами обставин, що за вимогами ст. 91 КПК підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує викладене в обвинувальному акті, зокрема, щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Отже, оцінюючи в сукупності всі докази у даному кримінальному провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок неправомірних дій водія вантажного транспортного засобу, який скрився з місця події, оскільки вказана обставина не підтверджується жодними доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Номерний знак, який знайдено поблизу місця події, належить автомобілю, який не міг в той день перебувати поблизу місця події, що доведено стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (частина 1 статті 87 КПК України).

Під час розгляду обвинувального акту та дослідження доказів, не встановлено доказів, які отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, що вплинуло на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), практики ЄСПЛ та національного законодавства, не встановлено обставин, які прямо та істотно порушують права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути, що б слугувало підставами для визнання будь-яких досліджених доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими. Досліджені докази є взаємоузгодженими та взаємодоповнюючими між собою.

При цьому, суд ураховує позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 11.04.2019 у справі №642/5974/13-к, що встановлення судом недопустимості доказів або порушень вимог процесуального закону під час збирання доказів, не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано, та показання потерпілих та /або свідків.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судом дотримано вимог ч. 6 ст. 22 цього Кодексу, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав в т.ч. і для самостійного підтримання стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним законом, в т.ч. і на збирання сторонами захисту та подання суду речей, документів, інших доказів.

За наведеного, підстав для виправдання обвинуваченого, з огляду на вищенаведене, у суду немає.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який одружений, працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

З врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, необхідності утримання трьох малолітніх дітей та необхідності працювати для відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, у період його дії на нього слід покласти передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 22 261 грн 08 коп.

Питання з речовими доказами, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд вирішує цивільний позов по суті, ухвалюючи обвинувальний вирок чи постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 23, ч. 3 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1167, ст. 1195, ст. 1206 ЦК України потерпілий має право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, витрат на лікування, придбання ліків, моральної шкоди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунків.

Водночас, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, у разі, якщо цивільна відповідальність особи застрахована, вона відшкодовує шкоду, тільки у випадку, якщо страхового відшкодування недостатньо.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.06.2018 року (справа № 308/3162/15-ц) дійшла висновку, що відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, страховик, у межах страхових сум, має відшкодувати шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого пов`язану з лікуванням останньої, тобто витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, за умови надання відповідального підтвердження.

У свою чергу, моральна шкода відшкодовується страховиком у сумі 5 відсотків, від розміру шкоди заподіяної здоров`ю.

У разі, якщо страхової виплати недостатньо, щоб покрити шкоду завдану потерпілому, різниця стягується безпосередньо особи, яка завдала цю шкоду.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Факт понесення моральної шкоди не є спірним між сторонами. Проте, керуючись принципом розумності, враховуючи дані про особу відповідача, його доходи, склад сім`ї, суд приходить до висновку, що сума 1 000 000 грн є не розумною.

Суд вважає, що в даному випадку розумною сумою для задоволення потреб потерпілого враховуюче окреме стягнення витрат на лікування, буде сума в 300 000 грн.

Судом установлено, що згідно з полісом № АР/8193097 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК», страхова сума на одного потерпілого 260 000 грн.

Суд, дослідивши додані до позовної заяви та до заяви про збільшення позовних вимог, розрахункових документів на придбання медикаментів, лікування, вважає доведеним, що потерпілому ОСОБА_5 завдана шкода, яка пов`язана з його лікуванням, у заявленому ним розмірі.

Суд звертає увагу, що в ході судового розгляду характер отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , їх тяжкість, діагноз, необхідність тривалого лікування ніким із сторін під сумнів не поставлено. Тому суд не приймає до уваги посилання представника страхової компанії на відсутність медичної документації із детальним описом призначених лікувальних заходів та лікарських засобів. Також суд бере до уваги, що відповідачами не поставлено під сумнів відповідність наданих розрахункових документів.

Крім того, суд не погоджується із доводом відповідача страхової компанії, що позивач звернувся із позовом з порушенням річного строку, оскільки наявні в матеріалах справи відповіді страхової компанії спростовують вказане твердження (том 1 арк. с. 74, 75).

За таких обставин, суд в частині вимог до ПрАТ «УПСК», цивільний позов ОСОБА_5 задовольняє в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» майнової шкоди в сумі 260 000 грн та 13 000 грн моральної шкоди.

У свою чергу, оскільки розмір заподіяної шкоди, який заявлений потерпілим ОСОБА_5 , перевищує розмір відшкодування, яке стягується на його користь з ПрАТ «УПСК», решту суми, суд стягує з ОСОБА_3 .

Таким чином необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на лікування в розмірі 79 200 грн, матеріальний збиток за пошкоджений автомобіль 164 330 грн та моральну шкоду в розмірі 287 000 грн.

Щодо вирішення питання в частині стягнення втраченого заробітку суд зазначає наступне.

Визначення розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку має здійснюватися з дати ДТП та отримання позивачем травми, з урахуванням встановленого ступеня втрати професійної працездатності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 жовтня 2022 року у справі № 906/1318/19 (295/16026/18) (провадження № 12-68гс21).

Положення ч. 1 ст. 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обчислення розміру такого відшкодування.

Отже, момент, із яким пов`язується виникнення в позивача права на відшкодування, це момент заподіяння шкоди. Оскільки між заподіянням шкоди та ДТП встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок, то момент ДТП є одночасно і моментом набуття позивачем права на відшкодування шкоди.

У ч. 1 ст. 1197 ЦК України, зокрема, встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Таким чином, для обрахунку суми відшкодування необхідно встановити ступінь втрати потерпілим професійної працездатності.

Водночас у ст. 1197 ЦК України зазначено, що розмір втраченого заробітку (доходу) визначається саме з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності.

Суд зазначає, що сам собою факт встановлення групи інвалідності не пов`язаний із втратою працездатності, оскільки особа може бути при цьому працездатною повністю або частково. Стійкі наслідки ДТП можуть формуватися протягом тривалого часу.

Ступінь втрати працездатності визначається медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК) у відсотках від професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я.

За таких обставин, враховуючи відсутність вищезазначеного висновку, суд позбавлений можливості перевірити заявлену позивачем суму відшкодування втраченого заробітку.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Отже, за вказаною нормою документально підтверджені процесуальні витрати можуть бути стягнуті виключно з обвинуваченого.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

В судовому засіданні відповідач реальність адвокатських витрат та їх вартість під сумнів не поставив.

Таким чином, витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 342-351, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 22 261,08 грн.

Після набрання вироком законної сили, речові докази транспортні засоби «AUDI-80», р.н. НОМЕР_1 , та т/з «PEUGEOT-207», р.н. НОМЕР_2 передати у розпорядження власників.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 260 000 грн та 13 000 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на лікування в розмірі 79 200 грн, матеріальний збиток за пошкоджений автомобіль 164 330 грн та моральну шкоду в розмірі 287 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_5 на відшкодування витрат на правничу допомогу 12 000 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_24 Коцюбинська