Справа № 128/2541/21
Провадження №11-кп/801/1428/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2023 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу існують та не зменшились.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2023 відмовлено в задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 16 лютого 2024 року включно, без визначення застави.

Прийняте рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке у разі визнання його винуватим передбачено покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі. злочин спричинив загибель людини. Злочин був скоєний відносно особи, з якою обвинувачений перебував у близьких стосунках. Обвинувачений проживає в одній місцевості з частиною свідків.

Наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не зникли, крім того, на даний час кримінальне провадження лише призначено до судового розгляду, допит свідків не проведено, решта запобіжних заходів суд вважає такими, що не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги мотивує тим, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу містить лише формальні посилання на ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, без викладу будь-яких обставин, на підставі яких суд і прокурор прийшли до висновку про наявність таких ризиків, та без жодного посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Жоден ризик, зазначений у клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу прокурором не доведений та не обґрунтований в оскаржуваній ухвалі суду.

Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 до затримання офіційно працював та мав самостійний дохід та заощадження, що підтверджується копією трудової книжки, наданої Вінницькому районному суду у попередніх судових засіданнях. Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши головуючого суддю, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, наполягали на її задоволенні; міркування прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ,перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно ст. 199 КПК України, при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, що потяг смерть потерпілого.

У клопотанні прокурора наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на свідків.

Висновок суду про наявність законних підстав для чергового продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою є обґрунтованим.

За вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на значно-тривалий термін, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України;

- існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на недопитаних судом свідків, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Твердження захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, відсутність судимостей, має постійне місце проживання, офіційно працював, має на утриманні батьків, неповнолітню дитину, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини існували на час подій, які інкримінуються обвинуваченому і вони не стали стримуючим фактором для останнього при вчиненні протиправного діяння. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги твердження сторони захисту щодо тривалого розгляду цього кримінального провадження, а тому звертає увагу суду першої інстанції щодо вжиття всіх необхідних заходів в межах компетенції для недопущення затягування чи тривалого розгляду вказаного кримінального провадження,а справу слід розглянути у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення за наслідками розгляду.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, судом першої інстанції тільки розпочато судовий розгляд кримінального провадження, не всі свідки на даний час судом не допитані, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вірно продовжено за наявності доведених ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2023 про відмову в задоволені клопотання адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну останньому запобіжного заходу на домашній арешт та задоволення клопотання прокурора, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 16 лютого 2024 року включно, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4