Справа № 344/2709/24
Провадження № 1-кс/344/1323/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіст відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором у кримінальному проваджені прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000039 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 довгий час тривав процес поділу нерухомого майна, під час якого ОСОБА_6 надала останньому довіреність на розпорядження частиною майна на підставі якої 26.01.2024 він продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 03 лютого 2024 року ОСОБА_5 отримав повідомлення від сестри про припинення дії з 23.01.2024 раніше наданої довіреності та зрозумів, що здійснений ним продаж квартири буде визнано недійсним, що в свою чергу призведе до необхідності повернення отриманих за продану квартиру грошей, це дуже обурило ОСОБА_5 та бажаючи помститись ОСОБА_6 в нього виник умисел на її умисне вбивство. 04 лютого 2024 року реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 на своєму автомобілі марки «Nissan TIIDA», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав до адреси проживання сестри, а саме до будинку АДРЕСА_2 .

Зазначено, що прибувши 04.02.2024 у вечірній час до вказаної вулиці, бажаючи залишитись не поміченим для сусідів та сестри, залишив свій автомобіль приблизно за 50 метрів від будинку проживання сестри та пішки підійшов до нього. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає перестрибнув через паркан та опинився на території домоволодіння. В подальшому побачивши, що вхідні двері будинку закриті, світло у вікнах увімкнене, таємно заліз на балкон другого поверху, де сховавшись в темному місці розпочав чекати коли сестра вийде. Через незначний проміжок часу, двері балкону відкрились та ОСОБА_6 вийшла на балкон, однак побачивши ОСОБА_5 спробувала втекти назад до будинку. В цей момент ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне позбавлення життя іншої людини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з особистих мотивів та мети, маючи значну перевагу у фізичній силі схопив ОСОБА_6 лівою рукою та почав здавлювати її шию стискаючи ліктьовий суглоб на протязі декількох хвилин до остаточного розуміння, що остання не подає ознак життя. Після вказаних дій ОСОБА_6 , маючи на меті приховати сліди скоєного ним злочину, підігнав до подвір`я свій автомобіль, в багажник якого поклав тіло вбитої сестри. Особисто сівши за кермо автомобіля приїхав до лісового масиву в с. Діброва Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де витягнув тіло сестри з автомобіля та за допомогою лопати закопав його в землю, замаскував листям та втік з вказаного місця.

У клопотанні вказано, що 12.02.2024 проведено огляд місця події на ділянці лісового масиву в с. Діброва Івано-Франківського району Івано-Франківської області в ході якого виявлено та вилучено металеву штикову лопату з дерев`яною рукояткою. Цього ж дня винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, вказує, що вилучена річ має суттєве значення по кримінальному провадженню та може містити на собі сліди кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості її зникнення, втрати, приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та для проведення експертиз необхідно вилучену річ, долучити до кримінального провадження, оскільки вона може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та у подальшому буде використана під час досудового розслідування та судового розгляду як речовий доказ. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання без його участі та підтримав вимоги клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю клопотання підставним, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищезазначені норми та наведені у клопотанні обставини, слідчий суддя вважає клопотання підставним та доцільним щодо накладення арешту на речі, зазначені у клопотанні, з метою збереження речових доказів, оскільки існує сукупність підстав вважати, що у подальшому вказані речі можуть мати доказове значення під час досудового розслідування або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131,132, 167, 170-173, 236, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання на металеву штикову лопату з дерев`яною рукояткою, яку було вилучено 12.02.2024, в ході огляду місця події на ділянці лісового масиву в с. Діброва Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1