ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

25 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальні акти з додатками у кримінальних провадженнях № 0000505 від 21.09.2023 року, № 0000523 від 14.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 України,

встановив:

Під головуванням судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 на стадії підготовчого провадження перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000505 від 21.09.2023 року, № 0000523 від 14.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 України.

Крім того, у суду наявна інформація про те, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 , перебуває кримінальне провадження №0000072 від 26.04.2023 року (Єдиний унікальний номер справи 522/10681/23, провадження 1-кп/522/2344/23), та яке перебуває на стадії підготовчого судового засідання (https://reestr.court.gov.ua/Review/111327873).

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлялись належним чином, але у судове засідання не з`явились, причини не явки до суду не повідомили. В судовому засіданні сторони кримінального провадження вважали за можливе провести судове засідання без участі потерпілих.

В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловились про необхідність об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне, заперечували передачу даних кримінальних проваджень для їх об`єднання з кримінальним провадженням, яке перебуває в провадженні судді ОСОБА_6 , оскільки вважали, що це погіршить стан обвинуваченого.

Крім того, у судовому засіданні прокурором подано клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вважали ризики не доведеними та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а бо визначити менший розмір застави. Крім того, захисник зазначила, що обвинувачений має постійне місце реєстрації, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо об`єднання кримінальних проваджень, вивчивши кримінальні провадження, суд прийшов висновків про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднанні матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчинені кількох кримінальних правопорушень

Відповідно до ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Таким чином, з метою дотримання засад кримінального провадження, визначених ст.ст.7, 9 КПК України, а також ст.ст.217, 334 КПК України, враховуючи, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси на стадії судового розгляду перебувають кримінальні провадження № 0000505 від 21.09.2023 року, № 0000523 від 14.08.2023 року за обвинуваченням однієї особи, тобто ОСОБА_5 , суд вважає, що вказані кримінальні провадження підлягають об`єднанню в одне.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо необхідності передання кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 для об`єднання з кримінальним провадженням, яке перебуває в провадженні судді ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

Приморським районним судом м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_6 здійснюється судове провадження (єдиний унікальний номер справи 522/10681/23) за обвинуваченням ОСОБА_5 та яке перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

За змістом ст.ст.217, 334 КПК України матеріали кримінального провадження, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Зважаючи на вказані норми кримінального процесуального закону щодо необхідності об`єднання в одному провадженні кримінальних проваджень щодо однієї особи, обвинуваченої у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, а також те, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , суд вважає, що вказані кримінальні провадження з метою їх об`єктивного та всебічного розгляду, доцільно об`єднати в одне провадження, оскільки у цих кримінальних провадженнях обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень одна особа, - ОСОБА_5 , тому дане кримінальне провадження слід передати судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 для вирішення питання про їх об`єднання.

При цьому, суд також враховує, що здійсненням розгляду кримінальних проваджень щодо ОСОБА_5 , одним судом, але різними суддями, будуть порушені такі засади кримінального провадження як верховенство права та законність, передбачені ст.ст.8, 9 КПК України і, в подальшому, в разі визнання вказаних осіб винуватими у вчиненні злочинів та призначенням покарання за різними вироками, позбавить ОСОБА_5 права на застосування до них ст.70 КК України та потягне складнощі у виконанні цих судових рішень.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу..

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк волі на строк від п`яти до восьми років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, відомості щодо того, що він до затримання мав постійне місце роботи у обвинувальному акті відсутні та що не було спростовано стороною захисту.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень, які є доведеними прокурором.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитаний сам обвинувачений, свідки, потерпілі знаходячись на свободі може незаконно на них впливати.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховатися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні.

Судом враховується, що за твердженням сторони захисту обвинувачений має постійне місце проживання у м. Одеса, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_9 , тобто його соціальні зв`язки беззаперечно мають істотне значення при вирішенні питання про вид запобіжного заходу, однак в даному випадку зазначені обставини не дають підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 , не пов`язаного з триманням під вартою, а саме на домашній арешт, оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення або здійснити вплив на свідків, потерпілого).

Разом із цим, прокурором наведено достатньо ризиків, які б свідчили про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_9 на свободу.

Отже, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та домашній арешт.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_9 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_9 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який за твердженням сторони обвинувачення вчинив умисний корисливий злочин.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працює, відомості щодо його працевлаштування відсутні, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, у мінімальному розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На думку суду, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальні провадження № 0000505 від 21.09.2023 року та № 0000523 від 14.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, об`єднати в одне провадження, присвоївши кримінальному провадженню єдиний унікальний номер 522/22646/23, провадження 1-кп/522/3283/23.

Об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, (єдиний унікальний номер справи 522/22646/23; провадження №1-кп/522/3283/23) передати судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 , в провадженні якої перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 (єдиний унікальний номер справи 522/10681/23), для вирішення питання про їх об`єднання в одне провадження.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 лютого 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків, в разі внесення застави, становить до 22 лютого 2024 року.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28 грудня 2023 року о 09:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/22646/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/3283/23

Головуючий суддя ОСОБА_1