ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1189/23

Провадження № 11-кп/4820/577/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, судимого:

- Шевченківським районним судом м. Києва 30 вересня 2022 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік ;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 19 червня 2023 року, зараховано в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 07 квітня 2023 року до 18 червня 2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, близько 17 год 30 березня 2023 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні у зв`язку із воєнною агресією російської федерації, згідно указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року введено режим воєнного стану, який надалі неодноразово продовжено, зокрема, до 20 травня 2023 року, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, умисно, з корисливих мотивів, зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом від`єднання частини навісного замка проник до господарського приміщення, звідки викрав металобрухт, а саме: 14 кг алюмінію вартістю 560 грн та 2 кг латуні вартістю 300 грн, який поклав у заздалегідь підготовлену сумку. Виходячи з території домоволодіння, він був зупинений власницею домоволодіння ОСОБА_8 , тобто, виконав усі дії, спрямовані на вчинення злочину, однак не зміг довести його до кінця через обставини, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Старокостянтинівського районного суду від 19 червня 2023 року змінити в частині призначеного покарання.

Уважав, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, несправедливим, бо призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість.

Зазначав, що судом не повністю було враховано всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: важкі життєві умови відсутність постійного житла та стабільного заробітку, а також те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, одразу повернув викрадене майно, потерпіла у кримінальному провадженні претензій не має, позовів не заявляла.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання та призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Уважав, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є невмотивованим та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі через суворість.

Зазначав, що судом безпідставно не було взято до уваги обставину, що пом`якшує покарання згідно ст.66 КК України вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (зокрема, негативні життєві умови, відсутність постійного житла, стабільного заробітку, складне матеріальне становище, безробіття ), повне визнання своєї вини у вчиненому.

Отже, на його думку, наявні були підстави застосування ч.1 ст.69 КК України при призначенні покарання.

З урахуванням зазначених обставин, особи винного, відсутністю тяжких наслідків від скоєного, вважав, що виправлення ОСОБА_6 можливе при призначенні основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційних скарг з викладених у них мотивів; прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, вищенаведені вимоги закону суд першої інстанції врахував лише частково.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу винного, який вчинив замах на корисливе кримінальне правопорушення проти власності в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також те, що це кримінальне правопорушення було вчинено в період введення в Україні воєнного стану, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, а тому йому обґрунтовано призначено покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Водночас, колегія суддів уважає розмір призначеного обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу винного.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не в повному обсязі встановлено обставини, які впливають на покарання, та не надано їм належну оцінку.

Згідно з вимогами ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за цей злочин.

Як убачається з матеріалів провадження, місцевий суд належним чином не врахував незначний розмір вартості викраденого майна на загальну суму 860 грн, яке складалося з металобрухту семи вживаних комплектуючих деталей до двигуна автомобіля, яке згодом було повернуто потерпілій ОСОБА_8 .

Також суд першої інстанції не надав належної оцінки й тому, що кримінальне правопорушення є незакінченим.

Апеляційний суд ураховує й те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення жодних наслідків не настало.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.66 КК України колегія суддів визнає обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що майно, яке було предметом злочинного посягання, було повернуто потерпілій (усунення заподіяної шкоди), яка просила суворо не карати обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та зазначені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим, з урахуванням особи винного дають підстави для призначення покарання, пов`язаного з позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, що відповідатиме його меті та принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання належним чином не оцінив усі обставини, що на нього впливають, а тому частково погоджується з доводами апеляційних скарг обвинуваченого і сторони захисту та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, є занадто суворим, а тому підлягає пом`якшенню.

Водночас, ураховуючи те, що ОСОБА_6 раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року та нове кримінальне правопорушення вчинено ним в період іспитового строку, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, застосувавши принцип часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутого покарання за попереднім.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з того, що колегією суддів визнано призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року, та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3