В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002396, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.11.2021 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану в Україні вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 30.06.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №476 «ст. метро «Дарниця» - вул. Північна» ТОВ «Союз - Авто», за адресою м. Київ, вул. Попудренка, 9, ОСОБА_4 побачив поряд із сидінням водія коробку з грошовими коштами в сумі 1500 гривень, що належать ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану в Україні, а саме грошових коштів, що належать ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись, тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, підійшов до водійського сидіння маршрутного таксі та нагнувся імітуючи, що він розраховується за проїзд, після чого з коробки взяв грошові кошти в сумі 1500 гривень та поклав їх собі до кишені кофти, в яку був одягнений.

В подальшому ОСОБА_4 , зберігаючи при собі викрадене майно вийшов з маршрутного таксі та пішов з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 1500 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, підтвердив суду обставини вчиненого ним злочину, погодився із розміром заподіяної шкоди та зазначив, що зайшов у маршрутне таксі на вул. Попудренка, коли там нікого не було, у тому числі й водія. Підійшов до сидіння водія та зробив вигляд, що розраховується за проїзд, а сам забрав грошові кошти із коробки. Після чого, вийшов із маршрутного таксі та витратив грошові кошти на продукти харчування.

Щиро розкаявся, просив суворо не карати, також повідомив суду, що відшкодував потерпілому 3000 грн. за заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.4 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше судимий, має постійне місце реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувальний акт не мітить.

Також суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За вищевказаних обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 запевнив суд, що після викриття його злочинних дій переосмислив свою поведінку та щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну шкоду у розмірі вдвічі більшому, ніж завдав, згідно наданої розписки потерпілого, що у сукупності із даними про особу обвинуваченого, який хворіє на ряд тяжких захворювань, має місце реєстрації та проживання, призводить суд до висновку, що вказані обставини, у своїй сукупності, істотно зменшують, як суспільну небезпеку діяння ОСОБА_4 , так і небезпечність самого обвинуваченого.

За таких умов, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначення покарання у виді позбавлення волі, однак на строк менший від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Враховуючи, що засуджений після постановлення вироку Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року, але до повного відбування покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання у відповідності до положень ч. 1 ст. 71 КК України за правилами ч. 1 ст. 72 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За вищевказаних обставин суд також вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України судом не встановлено.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Застосований до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 22.00 години до 08.00 години наступної доби, за місцем проживання: АДРЕСА_1 , ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2023 року, залишити без змін.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуват им за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року, і остаточно за правилами ч. 1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_4 , покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Застосований до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 22.00 години до 08.00 години наступної доби, за місцем проживання: АДРЕСА_1 , ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2023 року, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1