Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/279/23
Провадження № 1-кп/376/201/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2023 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих (адвоката) ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000424 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сквира, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого вантажником в ТОВ «АТБ», інваліда третьої групи, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , 03.10.2022 року порушуючи вимоги п. 2.9. б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху) відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу» перебуваючи під впливом лікарських препаратів «Кеппра 250» (діюча речовина «леветірацетам») та «Фінлепсін ретард 400» (діюча речовина «карбамазепін»), що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку із лікуванням наявного у нього хворобливого стану (захворювання) - епілепсія (симптоматична епілепсія з частими генералізованими судомними нападами), при наявності якого особа не може бути допущена до керування транспортними засобами відповідно до «Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» затвердженого наказом МОЗ України № 299 від 24.12.1999, про що йому було достовірно відомо, став керувати власним технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 .

Так, 03.10.2022 року, о 17 год. 07 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рухаючись по вул. Мічуріна в напрямку вул. Київської, поблизу перехрестя із провулком Мічуріна у м. Сквира, Київської області, в порушення вимог п. 12.9 б) Правил дорожнього руху, відповідно до яких «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7», та п. 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», рухаючись зі швидкістю 81,44 км/год ± 4,15 км/год., в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, виявивши на правому краю проїзної частини та правому узбіччі групу малолітніх пішоходів в порушення вимог п. 1.7 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності» не був особливо обережним до дітей, які перебували на правому узбіччі відносно його напрямку руху, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не урахував дорожню обстановку, у зв`язку з чим не обрав безпечну швидкість руху, в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» заходів для зменшення швидкості або безпечного об`їзду дітей не вжив, та в порушення вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху «…узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів…» виїхав правим бортом автомобіля на праве узбіччя та рухаючись по узбіччю, скоїв наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внаслідок даної ДТП малолітні пішоходи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці події.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 1096-723 від 19 жовтня 2022 року встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала від численних ушкоджень кісток черепа та внутрішніх органів з крововтратою. Знайдені ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля на пішохода, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 1096-724 від 19 жовтня 2022 року встановлено, що смерть ОСОБА_13 настала від численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою. Знайдені ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля на пішохода, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.7, 2.3 б), 2.9. б), 12.3, 12.4, п. 12.1 та 1.10 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді загибелі малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В ході судового розгляду по справі встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України визнав частково, не визнавши при цьому обставину перебування його під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час інкримінованих йому дій та показав наступне.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що хворіє з дитинства на епілепсію, є інвалідом з дитинства та на цей час йому встановлено третю группу інвалідності, постійно вживає лікарські препарати, але не дивлячись на хворобу, хотів жити нормальним життям, як і всі люди, маючи сім`ю, заробіток, також хотів керувати автомобілем, тому не акцентував увагу на своїй хворобі. З віком його стан покращувався, епілептичні напади хоч і відбувалися періодично, але він хотів жити нормальним життям. У 2014 році навчався в автошколі. При зарахуванні в автошколу медогляд не проходив, лише сплатив гроші за його проходження. Після закінчення автошколи отримав посвідчення водія та в подальшому керував автомобілем без будь-яких порушень та пригод. Епілептичні напади у нього бувають періодично, 3-4 рази на місяць і він усвідомлював, що епілептичний напад може статися будь-коли, проте коли саме передбачити не міг. Приймав на постійній основі препарати «Кепра» та «Фінлепсін» за рекомендацією лікаря 2 рази на добу, зранку і увечері та йому було відомо що дія цих препаратів становить близько 12 годин. В день події препарати не вживав. Останній раз до події вживав препарати вечором 02.10.2022 року близько 21 год. Про те, чи дозволено керувати атомобілем під час прийому вищевказанеих ліків не знав, лікарі йому нічого про це не казали. Також пояснив, що настання епілептичних нападів не залежить від прийому препаратів. Пояснити від чого саме настають у нього епілептичні напади не може, тому що це стається незалежно від його волі та незалежно від прийому препаратів, можливо від «нервів» або перевтоми. В день події відчував себе добре. До моменту даної події епілептичних нападів під час перебування його за кермом жодного разу не було, тому він не міг передбачити такі наслідки і настання таких наслідків не бажав. Також пояснив, що під час епілептичного нападу контролювати себе не може, а після того як напад проходить почуває себе погано і майже нічого не пам`ятає. Стосовно того, чи можливо керувати автомобілем при його хворобі йому ніхто нічого не повідомляв, ані під час навчання в автошколі, ані після її закінчення.

03.10.2022 року, зранку, він на власному автомобілі «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 поїхав до батьків допомогати по господартсву і пробув у них десь до 17 год, після чого поїхав додому. Автомобіль, яким він керував, перебував в технічно справному стані. Під час руху на автомобілі по вул. Мічуріна в м. Сквира у нього стався епілептичний напад, йому стало погано та він втратив свідомість, при цьому він нічого і нікого не бачив, зокрема і дітей, взагалі нічого не пам`ятає, а прийшов до «тями» вже коли йшов по дорозі. Як саме сталася дорожньо-транспортна подія та як він покинув автомобіль, він не пам`ятає. ОСОБА_6 також пояснив, що нікуди не тікав та не збирався тікати, відчував себе погано і спочатку взагалі не міг зрозуміти, що відбувається, «розум був замутнений». Поруч була поліція і багато людей, які кричали і штовхали його. Крім того, в день події не вживав алкогольних напоїв та наркотиків. Не заперечував проти задоволення позовних вимог потерпілих про стягнення моральної шкоди та щодо визначення суми заподіяних збитків, поклався на розсуд суду. Його батьки намагалися відшкодувати збитки, але потерпілі відмовились отримувати гроші.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що в день події, 03.10.2022 року, вона перебувала вдома та займалася домашнім господарством. Її донька ОСОБА_15 разом з подругами гралися на подвір`ї. В якусь мить вона почула звук удару, після чого відразу вибігла на вулицю і побачила ОСОБА_16 , яка лежала на дорозі та до якої вона підбігла та намагалася привести до «тями», але безрезультатно. Після того, вона почала шукати свою доньку, яку ніде не було видно та просити про допомогу оточуючих, прохаючи їх викликати «швидку». Надалі вона побачила сусіда ОСОБА_17 , який стояв неподалік і запитала його де її донька, на що останній вказав в сторону бордюра, після чого вона підбігла і побачила свою доньку. В той момент в доньки ще був наявний пульс. При цьому, неподалік знаходився автомобіль синього кольору, який зіткнувся, з чим не пам`ятає, і біля нього стояли сусіди, які намагалися відкрити двері авто та витягнути водія. В цей же час приїхав батько ОСОБА_15 та після приїзду швидкої вона взяла доньку на руки та вони із чоловіком направилася до свого авто, залишаючи карету швидкої допомоги для ОСОБА_18 . Проїхавши 100 метрів, за поворотом вони побачили другу швидку, після чого зупинилися та перенесли доньку до швидкої задля надання їй медичної допомоги, проте згодом донька померла в кареті швидкої допомоги. Зі сторони обвинуваченого не було вжито жодних заходів щодо відшкодування заподіянної шкоди, окрім як пропозиції від батьків покрити витрати на поховання, від якої вони відмовилися. Також, потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що через втрату доньки вона зазнала сильних душевних страждань. донька була для неї найголовнішим в житті, а після її загибелі, вона взагалі втратила сенс до життя.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні дав аналогічні покази. При цьому потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили суд суворо покарати обвинуваченого та призначити йому максимальне покарання, позовні вимоги підтримали повністю.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона не була свідком події, оскільки проживає і працює в м. Києві. Донька ОСОБА_18 від початку війни проживала у її батьків (бабусі і дідуся) в м. Сквира. Про те, що сталося дізналася від своєї матері, яка подзвонила і повідомила її, після чого вони з чоловіком відразу поїхали до м. Сквира. Після приїзду до м. Сквира і з`ясування обставин події, вони завезли тіло доньки до моргу та почали готуватися до поховання. Обвинуваченого ніколи не знала, як і не знала членів його сім`ї. Зі сторони сім`ї обвинуваченого були пропозиції надання коштів, однак на вказану пропозицію вона не погодилася, зазначені дії вважає безглуздими на тлі загибелі єдиної та бажаної доньки, після втрати якої вона зазнала сильних душевних страждань, донька була для неї найголовнішим в житті, а після її загибелі, вона взагалі втратила сенс до життя.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні дав аналогічні покази, при цьому потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили суд суворо покарати обвинуваченого та призначити йому максимальне покарання, позовні вимоги підтримали повністю.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що 03.10.2022 року, близько 17 години, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 , разом із своїм сином ОСОБА_20 , вони почули звук сильного удару, зі сторони вулиці Мічуріна. Вийшовши відразу разом із сином на автодорогу, вони побачили навпроти їхнього подвір`я, через дорогу легковий автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору, який передньою частиною зіткнувся з деревом, а задньою частиною з парканом з металопрофілю бордового кольору. В салоні вищевказаного авто за кермом перебував молодий чоловік, як потім з`ясувалось це був ОСОБА_6 , 1993 р.н. Більше в салоні автомобіля не було нікого. Всі двері даного автомобіля були зачинені. Підійшовши до автомобіля з водійської сторони, вони почали пробувати відкрити двері для того, щоб вийшов водій. В той час вона подивилась направо та побачила, що на відстані близько 30 метрів від неї, на узбіччі лежала ОСОБА_18 без ознак життя. Тоді вона відійшла від автомобіля та почала кликати на допомогу. Трохи згодом водій сам залишив авто і пішов по дорозі в іншому від ДТП напрямку. Яким чином водій залишив авто, вона не бачила. Водій був в свідомості, але йшов не звично, як не притаманно людині в звичайному стані, зокрема був якийсь «заторможений» та йшов дуже повільно. Після цього її син ОСОБА_20 наздогнав водія, який пройшов на відстань трьох-чотирьох помешкань і сказав щоб той йшов назад до місця ДТП, при цьому взявши його за руку і повівши назад. Будь-яких тілесних ушкоджень на водію вона не бачила, чула як він говорив «що я наробив…» та « зараз приїдуть мої батьки…». Згодом приїхали працівники поліції та трохи пізніше швидка допомога.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що 03.10.2022 року, близько 17 години, він перебував у будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 , разом із з матір`ю ОСОБА_19 . В той час вони почули сильний удар на вулиці, біля їхнього подвір`я. Вибігши на вулицю, він побачив легковий автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , який зіткнувся з деревом, що розташоване навпроти їх подвір`я через дорогу та паркан з металопрофілю бурого кольору. Двері вказаного автомобіля були закриті, в салоні на водійському сидінні при свідомості сидів водій, як потім з`ясувалося ним виявився ОСОБА_6 , 1993 р.н. Інших осіб окрім водія в салоні авто не було. Водій самостійно вийшов з автомобіля через водійську дверку. Вийшовши, ОСОБА_6 нічого не говорив та на думку свідка мабуть перебував в «шоковому стані», оскільки спочатку піднявся на «кришу» автомобіля, а потім зліз та почав йти від місця ДТП, проте він наздогнавши ОСОБА_6 , взяв його за руку і розвернув, провівши назад до місці ДТП. При цьому, ОСОБА_6 пройшов близько 150 м. від місця ДТП. Коли вони повертались, то ОСОБА_6 комусь дзвонив та говорив по телефону. Вже повернувшись до місця ДТП він побачив одну потерпілу дівчину яка була без свідомості та лежала на узбіччі автодороги по вул. Мічуріна, а саме Шендер Мілану. Як саме сталося ДТП він не бачив та коли вийшов на вулицю, то була ще світла пора доби, без опадів, проїзна частина мале сухе асфальтоване покриття.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що 03 жовтня 2022 року близько 17 години, вона перебувала на подвір`ї по місцю свого проживання. В той час вона вийшла на вулицю Мічуріна з метою позбирати яблука. Вийшовши, вона побачила двох малолітніх дівчат ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , які стояли на узбіччі під ялинкою біля подвір`я АДРЕСА_3 . Біля дівчат стояв велосипед, а дівчата стояли на «зеленій зоні» та розмовляли. Зібравши яблука, та пробувши на вулиці близько двох хвилин, вона зайшла на подвір`я та закрила калітку. Коли вона розвернулась щоб йти далі до будинку, то почула звук сильного удару, після чого відразу знову вийшла на вулицю та біля свого паркану побачила лежачу ОСОБА_22 , яка перебувала на узбіччі біля бордюра, без свідомості. Автомобіль синього кольору, як потім з`ясувалося « ОСОБА_23 » зіткнувся з деревом та перебував біля будинку № 74 праворуч від виходу з її подвір`я на відстані близько 30-40 метрів. Побачивши Кучер Злату, вона почала кликати на допомогу. Через декілька хвилин вона побачила ОСОБА_6 , який відходив від автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» в протилежну від неї сторону. Яким чином водій залишив авто, вона не бачила. На думку свідка водій перебував в нормальному ( адекватному) стані. Крім того, на місце події відразу прийшли ОСОБА_24 та її чоловік, які перенесли ОСОБА_22 в своє авто і повезли в лікарню. Також, перебуваючи на вулиці, вона побачила далі праворуч від її подвір`я, через дорогу, лежачу іншу дівчинку ОСОБА_13 , яка також була без свідомості. Згодом приїхали працівники поліції та швидка. Вона також бачила як до ОСОБА_13 підходив молодий чоловік, як потім з`ясувалося це був водій який збив дівчат та побачивши що накоїв взявся за голову. Як саме рухався вказаний автомобіль вона не бачила та яка була швидкість автомобіля повідомити не може, проте на момент коли трапилося ДТП була світла пора доби, без опадів, дорога мала сухе асфальтоване покриття. Окрім автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», інших автомобілів які б рухалися не було. Як саме трапилося ДТП вона не бачила.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 03 жовтня 2022 року близько 17 години він перебував по місцю свого проживання. В той час з вулиці він почув звуки глухих ударів та «скрежет» металу, а ще через декілька секунд із вулиці почув крики про необхідність виклику медичної допомоги, після чого вибіг на вулицю. Вибігши на вулицю, він побачив, що на відстані близько 1,5 м. від його калітки, біля бордюру, на узбіччі лежала ОСОБА_25 , після чого він відразу почав телефонувати до поліції та швидкої допомоги. Також, через декілька хвилин на місці події з`явилися батьки ОСОБА_15 . Через якийсь час він побачив ще одну дитину, - ОСОБА_18 , яка лежала далі. Ще пізніше він побачив на узбіччі під горіхом пошкоджений автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» синього кольору та підійшов до нього. Самої ДТП він не бачив, як вона сталася повідомити не може. Водія в середині вже не було. Яким чином водій залишив авто, він не бачив. Поглянувши в напрямку вул. Київської він побачив, що до місця події ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , під руки вели якогось молодого чоловіка, який при цьому розмовляв по телефону,як потім з`ясувалось це був водій пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_6 . Ще через якийсь час приїхали батьки водія. ОСОБА_6 виглядав цілком нормально, тілесних ушкоджень на ньому не було, будь-яких ознак хворобливого стану він наОСОБА_6 не помічав, запаху алкоголю від нього не відчував.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні вказав, що 03 жовтня 2022 року близько 17 години, він їхав додому з роботи, і по маршруту його слідування на дорозі побачив скупчення людей, а також пошкоджений автомобіль синього кольору біля дерева і тіло дитини на узбіччі дороги, після чого він зупинився. Вийшовши з машини, він побачив калюжу крові біля голови дитини, при цьому поза дитини була не природною, дитина не подавала ознак життя. Поряд з дитиною знаходився ОСОБА_17 , який перевіряв пульс дитині, але згодом стало зрозумілим, що пульс відсутній. Також, він бачив, що водія пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», взявши за руку вів ОСОБА_26 . Після чого, до місця події приїхали працівники поліції, трохи згодом машина швидкої. Далі працівники поліції посадили в службовий автомобіль водія пошкодженого автомобіля, як потім з`ясувалось це був ОСОБА_6 . В його присутності працівники швидкої оглянули тіло дівчинки, реанімаційних дій не виконували, після чого накрили тіло дитини покривалом та він зрозумів, що було констатовано смерть дитини.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні вказав, що у день події він перебував у себе дома. Близько 17 години, коли від перебував на подвір`ї свого домоволодіння, почув гудіння двигуна автомобіля, який рухався з великою швидкістю, на його думку приблизно 100 км/год. Автомобіль рухався зі сторони вул. Шевченка по вул. Мічуріна в напрямку вул. Київської та проїхав повз його будинок та припаркований автомобіль, тому він і звернув на нього увагу. Йому не заважала дерев`яна огорожа, що відділяє його домоволодіння від вулиці побачити що це був автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», синього кольору. Після того, напрямку руху вищевказаного автомобіля він не бачив, але згодом почув серію «глухих» ударів, після чого одразу вибіг з подвір`я на проїзну частину дороги. На проїзній частині дороги, на відстані десь 10-15 м. від свого подвір'я він побачив уламки гіроскутера, дитячий велосипед на правому узбіччі, уламки скла та пластику по всій проїзній частині. Біля цих уламків на дереві перебувала дитина - дівчинка віком близько 9 років. Інша дівчинка, приблизно також віку, перебувала біля паркану за деревом, діти місцеві, наглядно йому знайомі дівчата, але як саме їх звати він не знав. З дворів також почали виходити сусіди до дороги подивитися, що сталося. Пройшовши трохи далі на правому узбіччі біля клумби, огородженої бордюром він виявив тіло дівчинки - ОСОБА_30 . Вона була без свідомості. Він відразу розпочав телефонувати «102» та «103». Пройшовши ще кілька десятків метрів, він побачив на лівому краю проїзної частини тіло ще однієї дитини Мілани, прізвища він не знав. Вона також була без свідомості, з голови текла кров. Далі по вулиці було видно автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», який зіткнувся з деревом. Через деякий час він побачив що йде водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF». Хода водія нагадувала ходу людини в стані легкого алкогольного сп`яніння, він похитувався. Він показав водію, що той наробив, але той нічого не відповів, запаху алкоголю від водія він не чув.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим познайомився в 2021 році. Як фахівець (лікар) він займався консультацією ОСОБА_6 з приводу його хвороби, але не лікував його. Це було одноразове звернення в два етапи. Він вивчав його медичні документи, після чого провів з ним бесіду і рекомендував йому приймати на постійній основі препарат Кеппра. Даний препарат був рекомендований для вживання з метою зменшення або взагалі виключення епілептичних нападів та наскільки він пам`ятає напади стали відбуватися рідше, але ОСОБА_32 мав вести щоденник де мав фіксувати свої напади. Свідок пояснив, що на момент знайомства та консультації ОСОБА_6 постійно лікувався і приймав лікарські препарати, він лише запропонував додати до лікування деякі, зокрема Кепрру. Разом з тим, як пояснює свідок під час приймання деяких лікарських засобів при лікуванні епілепсії окремо від інших керування транспортними засоби не забороняється, проте при комплексному лікуванні препаратами на постійній основі, зокрема і тими, що приймав ОСОБА_6 керувати транспортними засобами забороняється. Він пам`ятає що при розмові з ОСОБА_6 вони говорили про те, що не ОСОБА_6 не можна керувати транспортними засобами, якщо він приймає на постійній основі призначені йому ліки. Також, як вказав свідок, при даному типі захворювання, яке наявне у ОСОБА_33 взагалі заборонено керувати транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показала, що вона працює лікарем-неврологом у КНП СМР «Сквирська центральна міська лікарня» та свого часу займалася лікуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , однак це було дуже давно. ОСОБА_6 проходив лікування у неї як у дитячого лікаря-невропатолога.Також повідомила, що з початком роботи сімейних лікарів, такий напрямок як диспансерний облік хворих у профільних лікарів відмінений. Вона як лікар-невролог не веде окремого обліку хворих та здійснює їх прийом за направленням сімейного лікаря. ОСОБА_6 вже давно до неї за консультацією не звертався та сімейним лікарем не направлявся. Також повідомила, що лікування хворим на епілепсію призначається в кожному окремому випадку. Окрім того, є різні види епілептичних нападів, за одних людина може контролювати себе, за інших не здатна контролювати свої дії. Які саме були епілептичні напади у ОСОБА_6 свідок не пам'ятає. При лікуванні на постійній основі такими препаратами як «Кеппра 250» (діюча речовина «леветірацетам») та «Фінлепсін ретард 400» (діюча речовина «карбамазепін»), забороняється керування транспортними засобами, про що лікарі попереджають пацієнтів усно.

Свідок, малолітня ОСОБА_35 , 2015 року народження, в судовому засіданні показала, що в день події вона гралася на подвір`ї зі своїми подругами неподалік своїх будинків. Погода була хорошою, дощу не було, дорога була суха. Вона залізла на дерево, яке знаходилося на узбіччі вулиці, біля дерева стояла її подруга ОСОБА_36 . Злата і ОСОБА_18 стояли на узбіччі неподалік піску, що знаходився під ялинкою поруч. Потім вона побачила, як по вулиці швидко їде автомобіль, який проїхав під деревом на якому вона сиділа. Саме зіткнення вона не бачила, так як закрила очі, бо налякалася. Потім вона побачила зламаний гіроскутер та запчастини від нього. Автомобіль врізався у ворота. Вже згодом вона побачила, що на зеленій зоні, на узбіччі, лежали ОСОБА_18 та Злата, після чого вона злізла з дерева і побігла додому розповісти, що сталося.

Свідок, малолітня ОСОБА_37 , 2014 року народження в судовому засіданні вказала, що в той день, коли сталася подія, вона спільно із подругами гуляли на вул. Мічуріна в м. Сквира. Вона гуляла спільно із Софією. Неподалік гуляли ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . На вулиці було світло, дощу не було, дорога була сухою. Софія захотіла показати як уміє «лазити» по деревах. Вона перебувала біля ОСОБА_38 і спостерігала за тим як та піднімається на дерево. Надалі ОСОБА_39 вилізла на дерево, а вона стояла біля дерева. Біля неї та біля дерева проїхав автомобіль на великій швидкості. Автомобіль виїхав на траву, та проїхав попід самими деревами на узбіччі. Вона злякалася. Вона бачила що машина їхала і вона їхала не прямо, а їхала на них, а потім на ОСОБА_18 і ОСОБА_15 і збила дівчат. Потім вона почула звук сильного удару. Софія спустиласчя із дерева і вони побігли до ОСОБА_38 додому повідомити її бабусю та дідуся про те, що сталося.

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні вказала, що вона перебуває в дружніх відносинах з батьками загиблої ОСОБА_30 , які її дуже любили. Її син ОСОБА_41 також дружив зі ОСОБА_15 і постійно спілкувався з нею. Також повідомила, що це була дуже дружня сім`я, які все робили для дитини, яка була бажаною в родині. Батьки постійно приймали участь у її житті і добре виховували. Батьки дуже важко переживають втрату дитини і з часом їм не стає легше. Вони просто «зникли із життя», хоча раніше були дуже радісними та оптимістичними. Особисто свідком події вона не була.

Свідок ОСОБА_42 , у судовому засіданні показала, що в день події вона перебувала дома та їй зателефонувала ОСОБА_43 , яка повідомила, що на дорозі по вул. Мічуріна дітей збила машина, після чого вона швидко одяглася та побігла до місця події. Після прибуття до місця події вона почала шукати дитину ( ОСОБА_18 ) і питала у оточуючих де її онука. Після того, як їй вказали на місце, вона побачила дитину в калюжі крові та вона почала просити про допомогу. Також бачила на дорозі гіроскутер, кросівок і колії (сліди від шин авто), більш вона нічого не пам`ятає. Також повідомила, що діти ( ОСОБА_15 та ОСОБА_18 ) були дуже виховані, дружні, завжди дотримувалися правил безпеки і коли їхала машина, то сходили з дороги. Їх дуже любили батьки, та робили для них все необхідне. Загибель її єдиної онуки призвело до сильних емоційних страждань.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні вказала, що вона є близкою подругою родини ОСОБА_45 . Особисто вона не була свідком події, проте була на місці події і бачила слід від машини обвинуваченого, який проходив по частині «гранпилі» і по середині клумби родини ОСОБА_46 , які проживають на АДРЕСА_2 . Вона особисто бачила слід від протектора. Також повідомила, що стан родини ОСОБА_45 після загибелі дитини дуже важкий, вони «розбиті» цією трагедією. Батьки дуже любили свою доньку, вона була сенсом життя для них і дуже бажаною дитиною. Після загибелі вони втратили найцінніше, тому зараз перебувають у дуже важкому моральному стані.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні вказала, що її син хворіє на епілепсію з дитинства, вони постійно його лікували та зверталися до лікарів, проте він розвивася нормально, навчався, працював, нічим не відрізнявся від інших здорових людей. Напади у нього ставалися час від часу, з різною періодичністю, систематично вони не відбувалися, після нападів бувало швидко приходив до тями і почував себе добре. Він постійно приймав ліки, як само та з якою періодичністю не знає, вона його не контролювала, син дорослий, жив окремо. В день події, 03 жовтня 2022 року, він був у них (батьків), допомогав по господарству та близько 17 год. поїхав. Також повідомила, що сине керував автомобілем добре, досить обережно. Пізніше син їй зателефонував, проте до ладу нічого не міг пояснити, але вона зрозуміла, що сталося щось погане і відразу поїхала до сина. Після прибуття до місця події вона нічого не бачила, дітей не бачила, лише бачила сина і співробітників поліції.

Крім того, в ході судового розгляду судом досліджені документи, що є доказами у кримінальному провадженні, зокрема:

- копія витягу з ЄРДР від 03.10.2022 року;

- протокол огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 03.10.2022 року з фототаблицями, проведений поряд з перехрестям вулиці Мічуріна та провулком Мічуріна в м. Сквира, Білоцерківського району, Київської області;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.10.2022 року;

- протокол огляду з фототаблицями трупа неповнолітньої ОСОБА_14 від 03.10.2022 року;

- протокол огляду з фототаблицями від 14.10.2022 року оптичного диску на якому наявний відеозапис з відеокамери спостереження та на якому відображено автомобіль синього кольору (схожий на VOLKSWAGEN GOLF), який рухався в напрямку вул. Київської 03.10.2022 року о 17:03:35;

- протокол проведення слідчого експерименту зі схемою та фототаблицями від 13.10.2022 року за участі свідка ОСОБА_21 , яка вказала на місце розташування дітей до моменту ДТП;

- протокол проведення слідчого експерименту зі схемою та фототаблицями від 13.10.2022 року за участі свідка ОСОБА_48 , яка вказала на місце розташування дітей до моменту ДТП;

- висновок судово-психатричної експертизи № 717 від 22.11.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 , в період діяння, в скоєнні якого підозрюється, ознак будь-якого хворобливого психічного розладу не виявляв; в період діяння, в скоєнні якого підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на час проведення експертизи ознак будь-якого хворобливого психічного розладу не виявляє; на час проведення експертизи за своїм психічним станом ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом надання психіатричної допомоги не потребує; на час проведення експертизи ОСОБА_6 не виявляв ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин (алкоголю та інших психоактивних речовин);

- висновок комісійної судово-медичної експертизи № 126/к від 19.01.23 року відповідного до якого ОСОБА_6 є особою, яка не могла бути допущена до керування транспортними засобами категорії «В» та «С» згідно «Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» затвердженого наказом МОЗ України № 299 від 24.11.1999 року. В даному випадку у ОСОБА_6 має місце захворювання епілепсія;

- висновок судово-медичної експертизи № 30/22-т від 24.10.2022 року відповідно до якого в крові та сечі ОСОБА_6 виявлено: карбамазепін та леветірацетам (діюча речовина препарату «кеппра») інші наркотичні та психотропні речовини не виявлено;

- висновки судової медичної експертизи № 1096-723 та № 723 від 19.10.2022 року щодо причин смерті ОСОБА_14 ;

- висновки судової медичної експертизи № 1096-724 та № 724 від 19.10.2022 року щодо причин смерті ОСОБА_13 ;

- висновок судової автотехнічної експертизи № КСЕ-19/111-22/45008 від 25.11.2022 року відповідно до якого середня швидкість автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» безпосередньо перед ДТП становила 81,44 км/год.; в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Фольцваген гольф» повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1. та п.п. б) 12.9 ПДР; невідповідність в діях водія автомобіля у виконанні вимог п.12.1 ПДР та п.п. б) 12.9 ПДР; за даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження наїзду на пішоходів водієм автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_2 полягала у виконанні ним вимог п. 12.1. ПДР. Тобто, при виконанні вимог п. 12.1. ПДР., водій автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортної пригоди; Невідповідності в діях водія автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 у виконанні вимог п. 12.1. ПДР., з технічної точки

зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-

транспортної пригоди.

- протокол огляду автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» з доданими фототаблицями від 13.10.2022 року;

- висновок судової інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/111-22/43680-ІТ від 09.11.2022 року відповідно до якого несправностей технічного стану рульового керування, гальмівної системи автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» не виявлено. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі елементів підвіски перед подією не виявлено;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 21.11.2022 № СЕ-19/111-22/45014-ІТ щодо технічного стану коліс та наявності на них пошкоджень;

- висновком експерта КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 325-мк від 28.11.2022 року щодо слідів пошкодження на взутті малолітніх загиблих;

- протокол огляду інтернет-сайту від 25.01.2023 року відповідно до якого виявлено та в подальшому долучено інструкцію до медичних препаратів «Фенліпсин 400 ретард» та «Кепра 250»;

- лист відповідь директора приватного підприємства «Фармація» від 26.01.2023 року щодо наявних протипоказань до керування транспортними засобами медичних препаратів «ФІНЛЕПСІН 400 РЕТАРД» та «КЕППРА 500».

- лист за вих. № 1605/5/14 від 21.11.2022 з Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» щодо діючих речовин виявлених в біологічних зразках ОСОБА_6 .

Суд вважає, що збирання й закріплення вищевказаних доказів відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, без порушень встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, із належного процесуального джерела, належними суб`єктами, з належним оформленням джерела фактичних даних.

Таким чином, суд вважає за необхідне покласти в основу вироку вищевказані показання потерпілих та свідків, дані в ході судового слідства, а також зібрані під час досудового слідства та досліджені беспосередньо в судовому засіданні вищевказані документи (докази).

Показання потерпілих та свідків, дані в ході судового розгляду, в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою та з вищевказаними доказами, які досліджені судом та повністю спростовують показання обвинуваченого.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених потерпілими та свідками. Показання потерпілих та свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Суд вважає, що відсутні будь-які підстави вважати, що проведені в кримінальному провадженні експертизи та наявні висновки є необґрунтованим чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

В ході судового розгляду стороною захисту подавались 09.08.23 року клопотання про допит експертів в суді, які проводили судово-медичну експертизу № 126/к від 19.01.23 року тасудово-психатричну експертизу № 717 від 22.11.2022 року.

Відповідно до ухвали суду від 10.08.2023 року відмовлено в задоволенні вищевказаних клопотань захисника.

Також, в ході судового розгляду стороною захисту подавались 30.08.23 року клопотання про призначення додаткових судово-медичних експертиз.

Відповідно до ухвали суду від 21.09.2023 року відмовлено в задоволенні вищевказаних клопотань захисника.

Також, судом не встановлено підстав для визнання вищевказаних доказів недопустимимита неналежними.

Зокрема, під час судового розглядузахисником обвинуваченого, - адвокатом ОСОБА_7 подавалось клопотання про визнання доказу недопустимим та неналежним, а саме висновку експерта Головного бюро СМЕ МОЗ України та Державного науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України від 24.10.2022 року за № 30/22-т.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що 24.10.22 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області від 04.10.22 року, експертом Головного бюро СМЕ МОЗ України та Державного науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України - ОСОБА_49 було зроблено висновок експерта № 30/22-т, який в подальшому сторона обвинувачення використовувала як доказ у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Зазначений експертний висновок, було досліджено в судовому засіданні, та на думку сторони захисту, результати експертного висновку не можуть бути допустимим та належним доказом в даному кримінальному провадженні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст 241 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 КПК України перед початком освідування особі пропонується добровільно пройти освідування на підставі постанови дізнавача, слідчого, прокурора, а в разі її відмови освідування здійснюється примусово виключно на підставі постанови прокурора. У разі необхідності освідування здійснюється за участю судово-медичного експерта, лікаря або спеціаліста.

Відповідно до змісту експертного висновку зазначено, що на дослідження було надано (під № 2) біологічні зразки, а саме зразки крові та сечі гр. ОСОБА_6 , 1993 року народження.

Також, в експертному висновку зазначено про те, що в приміщенні КНП «Сквирська ЦМЛ» ОСОБА_6 , о 19 год 15 хв. 03.10.2022 року, був оглянутий лікарем та в нього відібрані зразки біологічного середовища - кров, крім того, о 21 год 00 хв. відібрані зразки біологічного середовища - сеча.

Отже, як зазначає захисник, не можливо встановити ким саме, на підставі яких процесуальних документів, було відібрано у ОСОБА_6 біологічні зразки. Посилання на жоден процесуальний документ, висновок експерта, експертиза не містить, так як не має і приналежності зазначених біологічних зразків до ОСОБА_50 .

Поряд з цим, відповідно до ч. 4 ст. 241 КПК України про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, копія якого надається особі, освідування якої здійснювалося.

Відповідно, як вказує захисник, в разі надання згоди ОСОБА_6 на відібрання біологічних зразків 03.10.2022 року, в матеріалах справи мала бути згода на таке відібрання, а в разі відмови постанова уповноваженої особи на примусове відібрання біологічних зразків. Обов`язково повинен бути протокол відібрання біологічних зразків. Саме ці документи повинні вказувати на законне походження біологічних зразків отримання у конкретної особи.

Таким чином, як стверджує захисник, оскільки вищезазначений висновок експерта було зроблено на підставі біологічних зразків, які було отримано органом досудового розслідування з порушенням вимог КПК України, він не може вважатися таким, який отриманий в порядку встановленому законодавством, а відтак є недопустимим.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданої скарги та клопотання захисника у поєднанні з іншими матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Висновком експерта Головного бюро СМЕ МОЗ України та Державного науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України від 24.10.2022 року за № 30/22-т встановлено, що у крові та сечі ОСОБА_6 , 1993 року народження в межах використаних методів виявлено карбамазепін та леветірацетам (діюча речовина препарату «кеппра») інші наркотичні та психотропні речовини не виявлено.

Виявлені речовини та їх метаболіти можуть давати хібно-позитивний результат імуноферментних тестів на наявність наркотичних речовин.

У своєму клопотанні захисник обвинуваченого посилається на те, що біологічні зразки, які досліджував експерт та на підставі яких був зроблений вищевказаний висновок, були відібрані у ОСОБА_6 з порушенням вимог та процедури передбаченими ч. 3 ст. 245 КПК України та оскільки вищезазначений висновок експерта було зроблено на підставі біологічних зразків, які було отримано органом досудового розслідування з порушенням вимог КПК України, він не може вважатися таким, який отриманий в порядку встановленому законодавством, а відтак зазначений висновок експерта не може слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Також, у своєму клопотанні захисник ставить під сумнів результати висновку за № 30/22-т від 24.10.2022 року та належність такого доказу обумовлюючи своє твердження тим, що наявність будь-якого препарату в крові людини не може беззаперечно вказувати на те, що особа знаходиться під впливом препаратів що знижує увагу та швидкість реакції в певний період часу. Висновком експерта № 30/22-т від 24.10.2022 року встановлена лише наявність діючий речовини препарату «Кеппра», а не перебування Харчука під дією лікарських препаратів.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння і перебування під дією лікарських засобів досить чітко унормований і регулюється діючими вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 8 Розділу І вказаної Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно п. 3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно п.п. 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до п.п. 10 13 Розділу ІІІ Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином необхідності для отримання зразків для проведення експертизи в порядку, передбаченому ст. 245 КПК України у співробітників поліції не було.

Аналогічний висновок Верховний Суд України зробив у постанові від 10 грудня 2019 року у провадженні № 51-9380км18 (справа № 601/1929/13-к).

Слід зауважити, що відібрання зразків за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 245 та відповідно ст. 241 КПК України може унеможливити або затруднити виявлення стану сп`яніння або перебування під дією лікарських засобів через свою тривалість та складність проведення, наприклад за умови відмови особи від надання таких зразків добровільно, що прямо суперечить вимогам Інструкції.

Крім того, правила передбачені ст. 241 КПК України стосуються насамперед освідування, як різновиду огляду, тому не можна зарахувати до його завдань, наприклад, установлення стану наркотичного, алкогольного або іншого сп`яніння людини.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпочередньо не вказують на відповідну обставну, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст. 24 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими, тобто надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі Хан проти Сполученого Королівства).

У своїй Постанові від 31 серпня 2022 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Таким чином, суд вважає, що посилання захисника на недопустимість такого доказу, як висновку експерта Головного бюро СМЕ МОЗ України та Державного науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України від 24.10.2022 року за № 30/22-т тільки з тих підстав, що він був зроблений на підставі даних (біологічних зразків), які були відібрані методом, який захисник вважає недопустимим, є безпідставними.

Окрім того, у своєму клопотанні захисник посилається на те, що висновком експерта Головного бюро СМЕ МОЗ України та Державного науково - дослідницького експертно - криміналістичного центру МВС України від 24.10.2022 року за № 30/22-т була встановлена наявність в крові та сечі діюча речовина препарату «Кеппра».

Однак, як зазначає захисник, знаходження будь-якого препарату в крові людини не може беззаперечно вказувати на те, що особа знаходиться під впливом препаратів що знижує увагу та швидкість реакції в певний період часу.

Суд вважає, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під дією лікарських препаратів в момент скоєння ДТП беззаперечно встановлений та підтверджується не тільки висновком експерта за № 30/22-т, а сукупністю доказів зібраних під час досудового розслідування та досліджених в ході судового розгляду. В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 хворіє на епілепсію з дитинства, періодично лікується, при цьому постійно приймає лікарські препарати, які впливають на ЦНС та унеможливлюють керування транспортними засобами. Крім того, в ході розгляду справи було отримано дані щодо наявних протипоказань до керування транспортними засобами медичних препаратів «ФІНЛЕПСІН 400 РЕТАРД» та «КЕППРА 500», які регулярно приймав обвинувачений. Факт вживання на постійній основі вищевказаних лікарських препаратів не оспорюється і самим ОСОБА_6 .

Крім того, судом детально проаналізовані та перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_6 , дані ним в ході судового розгляду.

Суд вважає вказані показання обвинуваченого, такими, що дані ним як обраний спосіб захисту з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Зазначені покази обвинуваченого повністю спростовуються вищевказаними доказами, які в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою та доводять вину ОСОБА_6 в скоєнні злочину.

Також, суд вважає, що обставина перебування обвинуваченого під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час інкримінованих йому дій на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 жовтня 2022 року, близько 17 години 07 хвилин, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення надано сукупність належних та допустимих доказів, що можуть підтвердити вказану обставину та спростувати покази обвинуваченого в цій частині.

Норми кримінального-процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи із положень ст.ст. 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності доказів. В даному випадку, сукупності наявних доказів достатньо для того, щоб зробити чіткий висновок, що ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому дій перебував під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з вищевказаного, показання обвинуваченого в частині того, що під час керування автомобілем перед ДТП йому стало «погано», він втратив свідомість, сам момент події не пам`ятає, що викликано його хворобою ( епілептичним нападом), суд розцінює як обраний спосіб захисту.

Крім того, суд не приймає до уваги висновок щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція № 39 від 03.10.2022 року, відповідно до якого у обвинуваченого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння синтетичною маріхуаною, оскільки вищезазначений висновок об`єктивно не підтверджуються жодним іншим доказом у справі та суперечить сукупності іншх зібраним у справі доказам.

Поряд з цим, під час судового розгляду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав скаргу на дії прокурора в даному кримінальному провадженні, які полягають у винесені постанови про виділення з матеріалів досудового розслідування № 0000424 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.286-1 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, в окреме кримінальне провадження.

Так, обґрунтовуючи вказану скаргузахисник посилається на те, що 27 січня 2023 року прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , було винесено постанову про виділення з матеріалів досудового розслідування № 0000424 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, в окреме кримінальне провадження.

Як зазначає захисник підставами такого рішення, орган досудового розслідування визначив те, що вказане кримінальне провадження підслідне органам національної поліції та не вимагає кваліфікаційного рівня слідчих СУ ГУНП в Київській області, а тому, на думку прокурора, дане кримінальне провадження слід доручити дізнавачам Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

Так, вищезазначене кримінальне правопорушення було внесене до ЄРДР за фактом видачі обвинуваченому ОСОБА_6 медичної довідки, медичною установою про те, що у ОСОБА_6 немає застережень щодо керування транспортним засобом за станом здоров`я.

Сторона захисту зазначає, що на підставі саме цієї довідки ОСОБА_6 отримав посвідчення водія, з правом керування транспортним засобом категорії «В», який є єдиним документом, що надає право керувати транспортним засобом.

На переконання сторони захисту, саме формальне ставлення до своїх обов`язків та видача такої довідки, частково і призвело до такої трагедії. Відсутність в документах зазначеної довідки могло унеможливити такі тяжкі наслідки, що сталися.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії прокурора, захисник посилаєтьтся на норми, передбачені ч. 4 ст. 217 та ч. 2 ст. 303 КПК України та поскільки законодавець передбачив, що предметом розгляду дана скарга може бути тільки в підготовчому судовому засіданні, а суд на даній стадії судового провадження не має достатніх матеріалів та доказів, вважав за можливе просити прийняти рішення за скаргою в нарадчій кімнаті, при постановленні вироку.

Дослідивши матеріали поданої скарги та заяву захисника у поєднанні з іншими матеріалами кримінального провадження суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, постановою прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури, ОСОБА_3 від 27 січня 2023 року з матеріалів досудового розслідування № 0000424 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України було виділено матеріали за ч. 1 ст. 366 КК України в окреме кримінальне провадження.

Підставами такого рішення, орган досудового розслідування визначив те, що вказане кримінальне провадження підслідне органам національної поліції та не вимагає кваліфікаційного рівня слідчих СУ ГУНП в Київській області, а тому, на думку прокурора, дане кримінальне провадження слід доручити дізнавачам Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Згідно ч. 2 ст. 217 КПК України не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються.

Діяння передбачене ч. 1 ст. 366 КК України відноситься саме до кримінальних проступків і передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Захисник у своїй скарзі посилається на норму ч. 4 ст. 217 КПК України, згідно якої матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Водночас посилаючись на ч. 4 ст. 217 КПК України захисником не наведено жодних доводів стосовно того, як саме ці обставини (виділення матеріалів досудового розслідування) могли вплинути на хід досудового розслідування в цілому враховуючи те, що наявних у матеріалах провадження доказів достатньо для відтворення хронології подій та обставин скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, що є предметом розгляду в суді.

На думку суду, вказані події та наслідки слід розглядати в аспекті особистої відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 знав про наявність у нього хвороби та можливості судомних нападів, які могли статися в будь-яку мить та неможливістю їх контролювати, що не оспорюється ні самим обвинуваченим, ні його захисником. В свою чергу посилання обвинуваченого на необізнаність щодо заборони керувати транспортними засобами за наявної у нього хвороби не звільняє його від відповідальності, оскільки останній свідомо сідав за кермо, знаючи про свою хворобу та можливі наслідки.

Отже, ОСОБА_6 , приховавши при отримані посвідчення водія факт наявності захворювання, що перешкоджає керуванню транспортними засобами, свідомо передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків спричинених судомними нападами під час керування транспортним засобом, а саме особистим автомобілем та легковажно розраховував на їх відвернення.

Таким чином, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, не визнавши при цьому обставини перебування його під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час інкримінованих йому дій, суд оцінюючи в сукупності вищевказані докази, що зібрані сторонами кримінального провадження та досліджені безпосередньо в судовому засіданні, дійшов висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані вірно та обґрунтовано за ч. 4 ст. 286-1 КК України, а також вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена.

Таким чином, діяння обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, що спричинили загибель кількох осіб.

Крім того, потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через свого представника адвоката ОСОБА_12 в межах розгляду даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 20 000 000 грн., по 5 000 000 грн. на кожного відповідно.

Цивільний позов обгрунтований тим, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілим завдано значної моральної шкоди, у звязку з чим вони по теперішній час зазнають нестерпних душевних страждань пов`язаних зі смертю дітей.

На підтвердження вищевикладеного потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через свого представника - адвоката ОСОБА_12 подані до суду висновок соціально-психологічного дослідження за № 18-11-22 моральної шкоди потерпілої ОСОБА_10 та висновок соціально-психологічного дослідження за № 18/1-11-22 потерпілого ОСОБА_11 .

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-яких висновків чи підтверджуючих матеріалів щодо розміру моральної шкоди до суду не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 18-11-22, потерпілій ОСОБА_10 завдана моральна шкода внаслідок смерті її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від наїзду автомобіля за обставинами, що розслідуються в кримінальному провадженні № 0000424 від 03.10.2022. За результатами громадської експертизи, колегіально проведеної спеціалізованою організацією «Спілка фахівців соціалогічних та психологічних досліджень» з урахуванням ставлення суспільства до подібних правопорушень, психодіагностики особистості потерпілої та судової практики Вищих судів України у подібних правовідносинах моральна шкода ОСОБА_10 , як громадсько-етична категорія громадянського суспільства, оцінюється в розмірі 150 мінімальних заробітних плат (станом на 25.11.2022 р. 1 мінімальна заробітна плата становить 6 700 грн.) + (20%) = 1 005 000 грн. + 201 000 грн. = 1 206 000 грн. з урахуванням психологічних особливостей піддослідної.

Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 18/1-11-22, потерпілому ОСОБА_11 завдана моральна шкода внаслідок смерті його малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від наїзду автомобіля за обставинами, що розслідуються в кримінальному провадженні № 0000424 від 03.10.2022. За результатами громадської експертизи, колегіально проведеної спеціалізованою організацією «Спілка фахівців соціалогічних та психологічних досліджень» з урахуванням ставлення суспільства до подібних правопорушень, психодіагностики особистості потерпілого та судової практики Вищих судів України у подібних правовідносинах моральна шкода ОСОБА_51 , як громадсько-етична категорія громадянського суспільства, оцінюється в розмірі 150 мінімальних заробітних плат (станом на 25.11.2022 р. 1 мінімальна заробітна плата становить 6 700 грн.) + (5%) = 1 005 000 грн. + 50 250 грн. = 1 055 250 грн. з урахуванням психологічних особливостей піддослідного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що цивільний позов заявлений потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в межах розгляду кримінального провадження про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином в розмірі 20 000 000 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

По справі встановлено, що потерпілим злочинними діями обвинуваченого заподіяно моральні страждання, які полягають в тому, що загинули їх діти. Смерть дітей спричинила сильне нервове потрясіння для батьків, їм доводиться переживати негативні емоції, порушився їх нормальний спосіб життя та сон, що потягнуло за собою погіршення їх психічного та фізичного здоров`я та інші негативні наслідки.

П. 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Щодо заявленого розміру моральної шкоди, що становить 20 000 000 грн., суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимоги завищені, тому визначаючи суму заподіяної моральної шкоди потерпілим, суд бере до уваги вище наведене, одночасно враховує ступінь вини обвинуваченого, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначає розмір заподіяної моральної шкоди кожному потерпілому, яка підлягає стягненню з обвинуваченого в наступному порядку:

- потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

- потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

- потерпілій ОСОБА_10 в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч тисяч) грн.;

- потерпілому ОСОБА_11 в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.

Щодо призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 раніше не судимий, злочин вчинив особливо тяжкий, характеризується посередньо.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Зокрема, суд не вбачає в діях обвинуваченого такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, виходячи з наступного.

Щирим, каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних, що можуть підтверджувати про таку оцінку обвинуваченим своїх дій у матеріалах справи не має та в ході судового розгляду не встановлено.

До обставин, що обтяжуть покарання ОСОБА_6 , відповідно до п. 5,6 ст. 67 КК України, суд відносить тяжкі наслідки завдані злочином ( смерть двох малолітніх дітей) та вчинення злочину щодо малолітніх дітей, у присутності дітей.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище вказані обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_6 , покарання за ч. 4 ст. 286 -1 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Поряд з цим, враховуючи що даним злочином заподіяно тяжкі наслідки (смерть двох малолітніх дітей), відсутні обставини, які пом`якшують покарання та наявні декілька обставин, що обтяжуть покарання обвинуваченому, також враховуючи думку потерпілих, суд вважає призначити обвинуваченому максимальний розмір покарання ( як основного так і додаткового), що передбачений санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Ткож, суд не вбачає будь-яких підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.

Окрім того, відповідно до ст. 124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що цівильний позов потерпілих підлягає частковому задоволенню, суд вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року на транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , з метою забезпечення цивільного позову необхідно залишити без змін.

Окрім того, арешт, накладений відповідно до ухвали судді Сквирського районного суду Київської області від 16 березня 2023 року на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 90,1 кв.м., житлова площа 46,3 кв.м. та 1/3 частину будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою АДРЕСА_5 , з метою забезпечення цивільного позову, також необхідно залишити без змін.

Процесуальні витрати по справі стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286-1 ч. 4 КК України та призначити йому покарання дванадцять років позбавлення воліз позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховувати з 03 жовтня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2022 року по 24 жовтня 2023 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

В задоволенні скарги захисника обвинуваченого, - адвоката ОСОБА_7 ( поданої в порядку ст. 303 КПК України) про визнання дій прокурора у справі щодо винесення постанови про виділення матеріалів кримінального провадження за фактом службового підроблення, - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, - адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу сторони обвинувачення недопустимим та неналежним доказом ( висновку експерту №30/22-т від 24.10.2022 року), - відмовити.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 7 173 (сім тисяч сто сімдесят три) грн. 64 коп.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року на дитячий велосипед золотистого кольору, який поміщено на спеціальний майданчик утримання транспортних засобів, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4 км. Автодороги сполученням м. Біла Церква - смт. Володарка, також вилучені на місці дорожньо-транспортної пригоди дві пари дитячого взуття, уламки пластику від автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , гіроскутер та його уламки скасувати;

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року на змиви з салону автомобіля «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , з подушки безпеки, з керма скасувати;

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року на транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 залишити без змін;

Арешт накладений згідно ухвали судді Сквирського районного суду Київської області від 16 березня 2023 року на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 90,1 кв.м., житлова площа 46,3 кв.м. та 1/3 частину будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою АДРЕСА_5 залишити без змін.

Речові докази:

-автомобіль Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 - конфіскувати в порядку ч. 10 ст. 100 КПК України з метою реалізації задля відшкодування завданих збитків цивільним позивачам (потерпілим);

-велосипед золотистого кольору повернути за належністю потерпілій ОСОБА_8 ;

-дві пари дитячого взуття, уламки пластику від автомобіля Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , гіроскутер та його уламки, змиви з салону автомобіля та подушку безпеки з салону автомобіля Volkswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , знищити;

-оптичний диск із відеозаписом, наданий свідком ОСОБА_29 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1