Справа № 745/293/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/79/24
Категорія - ч.2 ст. 289 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із Сосницьким районним судом, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000220 від 16 березня 2023 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 28 червня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, громадянина України, з базовою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда 3 групи, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в цьому АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 05 березня 2018 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який 04 листопада 2020 року був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 23 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, якщо виконає покладені на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 956 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 16 березня 2023 року, близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, прибув до неогородженого нежилого господарства по АДРЕСА_3 , де через незамкнені двері проник до приміщення будинку, та діючи умисно, протиправно, з метою заволодіння транспортним засобом, без дозволу та відома власника, повторно, таємно, тримаючись обома руками за кермо, викотив з будинку та таким чином незаконно заволодів мопедом марки «Yamaha», моделі «Jog Poche 3kj», що належить ОСОБА_10 , вартість якого згідно з висновком експерта №19/125- 23/4429-АВ від 26.04.2023 року становила 8 201,77 гривень, та в подальшому відкотив його на відстань близько 100 м. по вул. Лісова в с. Полісся Корюківського району Чернігівської області, в напрямку с. Матвіївка Корюківського району Чернігівської області.

Продовжуючи злочинну діяльність, 16 березня 2023 року, близько 19 години 15 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, без дозволу користувача житла ОСОБА_11 , перетнувши огорожу з боку вулиці, потрапив до подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , та перебуваючи на його території, з метою вживання алкогольних напоїв, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей будинку незаконно проник до його приміщення, чим у такий спосіб порушив недоторканість житла.

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити наявні в матеріалах справи дані, що характеризують особу обвинуваченого, вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 162 КК України призначити 1 рік обмеження волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням положень ст. 72 КК України призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Аргументує тим, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не врахував вимоги кримінального та кримінально-процесуального законів та, не умотивувавши належним чином, ухвалив рішення про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Вважає, що суд не у повній мірі врахував конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, і злочинів проти власності, йому призначались покарання з випробуванням, але він не робив для себе належних висновків та знову вчиняв нові кримінальні правопорушення. За вчинення останньої крадіжки ОСОБА_6 відбував реальне покарання, однак не став на шлях виправлення після умовно-дострокового звільнення та через незначний проміжок часу, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив новий тяжкий корисливий злочин та кримінальний проступок.

З огляду на рівень суспільної небезпеки злочину, характеризуючих даних обвинуваченого, його стійке небажання ставати на шлях виправлення, вірогідним є те, що виправитися без призначення покарання у виді реального позбавлення волі обвинувачений не зможе та буде продовжувати вчиняти злочини, що вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, наслідком якого стала м`якість такого покарання, яке у зв`язку з необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 65 КК України та є явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, вказував на те, що застосовані судом положення кримінального закону не підлягали застосуванню у даному випадку, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень та особу винного, просив про призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, як визначив суд першої інстанції, однак, без застосування положень ст.75 КК України, обвинуваченого та його захисника, які не погодились з думкою прокурора, просили вирок суду залишити без змін, або скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, з огляду на те, що суд повністю дослідив усі докази у судовому засіданні, а вирок постановив як без дослідження доказів, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням у приміщення та у незаконному проникненні до житла, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, в цій частині вирок суду не перевіряється.

Якщо розгляд справи проводився з перевіркою усіх доказів у справі, то посилання суду на правила ч. 3 ст. 349 КПК України, ніяким чином не порушує прав обвинуваченого, оскільки його винуватість була підтверджена, перевіреними у судовому засіданні доказами, винуватість у вчиненні інкримінованих правопорушень ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечують.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З мотивувальної частини вироку убачається, що при призначенні покарання суд формально врахував ступінь та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, наслідки та обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, характеристику за місцем проживання, а також висновок уповноваженої особи органу пробації, при цьому також врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень та обставини, які його обтяжують рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані сп`яніння.

При цьому, суд не вказав, які ж він встановив об`єктивні обставини, що знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого та особи винного, які дають підстави вважати, що звільнення від покарання з випробуванням буде дієвим та сприятиме перевихованню ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 визнаний винуватим у незаконному проникненні до житлового приміщення та у викраденні транспортного засобу, що з огляду на попередні судимості обвинуваченого вказує на його небезпеку для суспільства та окремих його громадян

Обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, хоча є працездатною особою, законного джерела прибутку для задоволення власних потреб не має, перебиваючись тимчасовими заробітками, всі гроші витрачає на придбання алкоголю, за місцем проживання характеризується, як особа, яка схильна до крадіжок, мешкає удвох з матір`ю, звертався за допомогою до лікаря психіатра, де перебував на «Д» обліку з діагнозом: Легка розумова відсталість з вираженими порушеннями поведінки F.70.1

ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків з особами, які б мали позитивний вплив на його поведінку, в той час як відсутність стабільного джерела доходів провокуватиме ОСОБА_6 на вчинення нових кримінальних правопорушень.

Слушними є твердження прокурора про те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (9 разів), в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, йому призначались покарання з іспитовим строком, він звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак, на шлях виправлення так і не став, не зробив для себе належних висновків та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Жодних відомостей, які б позитивно характеризували особу ОСОБА_6 у матеріалах кримінального провадження немає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання може сформувати у обвинуваченого почуття безкарності, що спонукає його на вчинення нових злочинів у подальшому.

Таким чином, за наявності однієї пом`якшуючої обставини, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількості епізодів, особи винного та характеризуючих даних, призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особі та суперечить визначеній у частині другій статті 50 КК України меті, яку повинно нести в собі призначене вироком суду покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 162 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, з моменту його фактичного затримання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14