Справа № 136/243/24
провадження №1-кп/136/8/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 28.01.2024 та додані до нього матеріали, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2024 о 16:08 год., ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення конституційного права громадян на недоторканість іншого володіння особи, зокрема - транспортного засобу, закріпленого в ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи їх настання, без згоди власника, перебуваючи в АДРЕСА_1 , підійшов до автомобіля марки FORD EDGE чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у власності у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та який знаходився біля паркану. Після цього ОСОБА_2 спробував відкрити передні водійські дверцята автомобіля шляхом натискання на ручку. У подальшому зрозумівши, що транспортний засіб відчинений, ОСОБА_2 , без дозволу власника проник в середину автомобіля шляхом нахилення тулубу таким чином, що його ноги залишились зовні, а інша частина тіла в салоні транспортного засобу.

У подальшому, не виявивши в середині автомобіля нічого цінного для себе ОСОБА_2 , покинув місце події та попрямував до себе додому, тим самим порушивши закріплене ст. 30 Конституції України право кожного громадянина на недоторканність іншого володіння особи, зокрема - транспортного засобу.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_3 також надав письмову згоду про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст.382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, винуватість у вчин6енні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, жалкує про вчинене

За місцем проживання ОСОБА_2 за відомостями органу місцевого самоврядування характеризується добре, одружений, має сім`ю.

ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, на що вказують довідки надані органом місцевого самоврядування.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який є особою працездатного віку, має освіту, отож спроможний заробляти, тому вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Світлана ШПОРТУН