УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , представника власника майна ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року (справа 761/19428/23) у кримінальному провадженні №0000359 від 04.05.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

07.11.2023 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року у справі № 761/19428/23 в рамках кримінального провадження №0000359 від 04.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 240 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 07.06.2023 року на корпоративні права у вигляді 97% частки статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , яка належить громадянці Сполученого Королівства Великої Британії і Північної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказали, що Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів відділу Спеціальної екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000359 від 04.05.2022 року за фактом незаконного видобування корисних копалин службовими особами групи компаній «Юнігран», ухилення від сплати рентної плати за користування надрами, передбаченої вимогами ст. 252 Податкового Кодексу України та подальшої легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом в особливо великому розмірі, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року у справі 761/19428/23, задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури та накладено арешт на вказане майно.

Також зазначили, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000359 не містить інформації про те, що досудове розслідування здійснюється щодо юридичної особи, а саме ПрАТ «Пинязевицький кар`єр». Посадовим особам ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» не було повідомлено про підозру, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Матеріали кримінального провадження №0000359 не містять доказів факту завдання матеріальної шкоди і розміру такої шкоди, а також доказів на підтвердження того, що майно, було одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що корпоративні права були одержані злочинним шляхом, а також їх відповідність вимогам ст.98 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000359 здійснюється на підставі фактичних обставин, які є аналогічними до обставин, щодо яких уже здійснюється досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях. Водночас, питання арешту на майно вже неодноразово досліджувалося в межах іншого кримінального провадження за аналогічними підставами. Під час судового розгляду клопотання прокурора слідчим суддею не враховані ряд суттєвих обставини, які мають значення по справі.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав у ньому наведених, просив скасувати арешт.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання, вказав, що на даний час необхідність у скасуванні арешту не відпала, майно є речовим доказом.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Так, у судовому засіданні встановлено, що детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000359 від 04.05.2022 року за фактом незаконного видобування корисних копалин службовими особами групи компаній «Юнігран», ухилення від сплати рентної плати за користування надрами, передбаченої вимогами ст. 252 Податкового Кодексу України та подальшої легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом в особливо великому розмірі, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 240 КК.

Між тим, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року у справі № 761/19428/23 в рамках кримінального провадження №0000359 від 04.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 240 КК України, накладений арешт на корпоративні права у вигляді 97% частки статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , яка належить громадянці Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді про арешт майна, підставою для задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене майно послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду встановлено, що з урахуванням наведених норм міжнародного права, недостатньо одного лише посилання слідчого/детектива на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно нібито підлягає арешту. Будь-які достатні дані на підтвердження відповідності корпоративних прав критеріям речових доказів - відсутні. Такі висновки не узгоджуються з обсягом обставин, які досліджуються згідно даних ЄРДР, виходять за межі доказування. При цьому фактично стосовно юридичної особи здійснюється провадження.

Також арешт накладений у зв`язку з тим, що є ризик, що ОСОБА_8 з метою уникнення конфіскації належних останньому активів, здійснив перереєстрацію майна на підконтрольних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками яких стали батько ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ).

При цьому слідчий суддя враховує, що наказом Міністерства Юстиції України від 27.06.2023 року №1533/7 за результатами розгляду скарги Офісу Генерального прокурора щодо законності реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» відмовлено в задоволенні скарги.

Крім того, безпідставність забезпечення підтверджується тим, що в іншому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова вже вжито захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту корпоративних прав, частки статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , яка належить громадянці Сполученого Королівства Великої Британії і Північної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , і таке кратне забезпечення кримінального провадження протирічить засадам правової визначеності, не сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» зазнає обмежень прав у вигляді накладення арешту на корпоративні права у вигляді 97% частки статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр», за таких обставин захід забезпечення протирічить завданням кримінального провадження з урахуванням також тих обставин, що на протязі тривалого часу розслідування кримінального провадження жодній особі ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» про підозру не повідомлено, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема щодо розумності строків.

За таких обставин накладення арешту на майно ПрАТ «Пинязевицький кар`єр», зважаючи також на тривалість досудового розслідування, є явно неспівмірним з обмеженням прав особи щодо майна, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження фактично порушує право на мирне володіння та розпорядження належним майно.

Разом із цим ані доводи прокурора, ані ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками його розгляду, не містить посилання на матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, які свідчать про наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування.

Між тим, як вбачається з пояснень прокурора в судовому засіданні, в рамках згаданого кримінального провадження проведені дослідження завершені, із долученням висновків до матеріалів кримінального провадження, при цьому будь яких доказів, які слугували б підставою для потреби збереження вказаного заходу забезпечення, прокурором не надано.

Частина 1 статті 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи наведене, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном, прокурором не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на не співмірність такого обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання, а відтак наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 276-278, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ПрАТ «Пинязевицький кар`єр», - задовольнити.

Скасувати арешт, застосований у кримінальному провадженні №0000359 від 04.05.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 07.06.2023 року (справа №761/19428/23), на корпоративні права у вигляді 97% частки статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , яка належить громадянці Сполученого Королівства Великої Британії і Північної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати заборону державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам здійснювати реєстраційні дії, Міністерству юстиції України, службовим особам ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , вчиняти будь-які дії щодо зміни власників, відчуження, зміни розміру статутного капіталу ПрАТ «Пинязевицький кар`єр» , що складає 97% частки статутного капіталу.

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1