В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 16.04.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бузівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, із середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2023 року близько 15 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуваням не встановлено, в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання в коридорі вказаного будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раптово виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_4 , раптово виник умисел, на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 взяв зі столу перочинний розкладний ніж, та з метою помсти за образи, які ОСОБА_6 висловив в ході сварки, умисно наніс один удар ножем, який тримав в правій руці, знизу у верх в область живота ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що наносячи удар ножом в область живота, зможе ушкодити життєво важливі органи і бажав настання суспільно-небезпечних наслідків, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого чепця, що привело до внутрішньо-черевної кровотечі (до 70 мл свіжої крові) та гіперпневматозу (накопичення повітря) товстого кишківника, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (згідно п.2.1.3 к. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Після чого ОСОБА_4 , впевнившись, що від його навмисних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, як на його думку достатньої для помсти, завершив свої протиправні дії та залишився на місця скоєння кримінального правопорушення до приїзду поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 спочатку свою провину не визнав та суду показав, що 15 квітня 2023 року вони разом з потерпілим перебували за місцем їхнього мешкання та між ними виникла сварка. Потерпілий його побив, після чого пішов до спальні, а він сів на стілець у залі. Через деякий час потерпілий вийшов зі спальні з ножом та пішов на нього. Він відштовхнув потерпілого, який вдарився об стіну та наштрикнувся на ніж. Після цього потерпілий пішов з хати, а він залишився на місці.

У подальшому обвинувачений змінив показання, визнавши свою провину у повному обсязі та суду пояснив, що після сварки з потерпілим, він сам взяв ніж, який лежав біля нього на столі, і коли потерпілий заходив до кімнати, вдарив останнього один раз у живіт. Він був в стресі та не усвідомлював, що накоїв. Він вдарив потерпілого ножем, оскільки той його побив. У скоєному розкаюється, зобов`язується більше не вчиняти правопорушень, з потерпілим вони помирилися.

Окрім показань обвинуваченого, його провина у скоєнні злочину підтверджується і іншими, дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_4 є його хрещеним батьком та мешкає разом з ним та його матір`ю. 15 квітня 2023 року близько 15 години між ним та обвинуваченим дійсно виник конфлікт. Обвинувачений був напідпитку, схопив його (потерпілого) та намагався вдарити головою. Він відштовхнув обвинуваченого, поклав його на підлогу та трішечки прижав, щоб обвинувачений його не бив. Після того, як обвинувачений заспокоївся, він встав, обвинувачений пішов до зали, а він пішов до коридору покурити. Коли він повернувся, то намагався пройти до зали, а обвинувачений стояв біля проходу та загороджував його. Він попрохав обвинуваченого відійти, щоб пройти до кімнати. Обвинувачений трохи посунувся і в цей час він побачив, що у обвинуваченого опущена права рука, яка трохи сіпнулася. Він почув удар і побачив, що у нього з живота стирчить рукоятка ножа. Він крикнув обвинуваченому: «Що ти робиш?», витягнув ніж та закрив рану рукою. Після цього він відштовхнув обвинуваченого на диван та вдарив стільцем. Його мати, яка на той час лежала у залі на дивані, спитала, що трапилось, на що він відповів, що обвинувачений вдарив його ножем. Після цього мати піднялася, вхопила обвинуваченого та почала шкрябати йому обличчя. Він в цей час пішов викликати швидку до сусідки. Оскільки сусідка сказала йому, що у неї немає коштів на телефоні, він пішов до станції до чергової та попрохав викликати швидку та поліцію. Після цього повернувся додому, де дочекався поліції та швидкої. На даний час вони з обвинуваченим помирилися, він його пробачив, ніяких претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє. Вважає, що обвинувачений все зрозумів та більше такого не повториться, просить не призначати обвинуваченому суворого покарання, а призначити покарання з випробуванням.

Як вбачається з витягу з ЄРДР №0000095 від 16.04.2023 року, внесено відомості за заявою ОСОБА_6 про те, що в 15.04.2023 року о 15 годин в АДРЕСА_1 в ході сварки ОСОБА_4 , умисно наніс удар ножем в область живота ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з ушкодженням великого чепця та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.121 КК України (а.с.50).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 15.04.2023 року з фототаблицею, при огляді місця події квартири АДРЕСА_2 , було зафіксовано обстановку після вчинення кримінального правопорушення, виявлено та вилучено: зі столу в залі - розкладний перочинний ніж, загальною довжиною 20 см з металевим руків`ям чорного кольору з гравіюванням у вигляді зображення павука; на поверхні полу в коридорі - змив речовини бурого кольору (а.с.52-61).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 16.04.2023 року, слідчим у присутності понятих було оглянуто та вилучено добровільно виданий ОСОБА_4 одяг, а саме: футболка з коротким рукавом сизого кольору з полосами чорного та білого кольорів, на якій виявлено плями речовини червоно-бурого кольору; брюки джинси, синього кольору, на яких виявлено плями речовини червоно-бурого кольору (а.с.63-64)..

Відповідно до даних протоколу отримання зразків для експертизи від 17.04.2023 року, у потерпілого ОСОБА_6 відібрано зразки крові для проведення судової експертизи (а.с.65).

Відповідно до даних протоколу отримання зразків для експертизи від 16.04.2023 року у обвинуваченого ОСОБА_4 відібрано зразки крові (а.с.66).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №182/Е від 24.04.2023 року, тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока, на тильній поверхні правої кисті, у свіїй сукупності, і кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості, заподіяні тупими предметами і по давності утворенняа відповідають даті пригоди, вказаній потерпілим та у постанові (15.04.2023 р.). Усі виявлені тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами (а.с.72-72а).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи зразків крові №862/1150-БД від 11.05.2023 року, кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи складного ножа №862/1151-БД від 20.05.2023 року, на клинку складного ножа, представленого на дослідження, встановлено наявність крові людини. На рукоятці складного ножа наявність крові не встановлено, епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

При цитологічному дослідженні статева належність крові не встановлена через відсутність її формених елементів. При визначенні групової належності крові антигени А і В ізосерологічної системи АВ0 не виявлені, що не дає можливість висловитись про групову належність крові на клинку складного ножа. Оскільки групова та статева належність крові на клинку складного ножа не встановлена, висловитись про її походження від потерпілого ОСОБА_6 або від підозрюваного ОСОБА_4 не є можливим. (а.с.75-79).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №862/1152-ДБ від 18.05.2023 року футболки та джинсових брюк ОСОБА_4 , на футболці з малюнком смуг чорного та білого кольорів (об`єкти №№1-3), яка належить підозрюваному ОСОБА_4 , знайдена кров у якій виявлена присутність гемоглобіну людини. У результаті серологічного дослідження крові в сліді об`єкт №1, на футболці з малюнком смуг чорного та білого кольорів, виявлений тільки антиген А, що не виключає можливу приналежність крові до групи А ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В інших слідах на футболці з малюнком смуг чорного та білого кольорів об`єкти №№2,3 антигени А і В та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В не виявлені, у зв`язку з чим висловитись про групову приналежність у вказаних слідах, не є можливим.

За результатами серологічного дослідження крові в сліді об`єкт №1 на футболці, не виключається можливість походження крові від самого підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки виявлений антиген А, властивий його крові. Проведенням дослідженням крові в сліді об`єкт №1 на футболці, не отримано даних, які б вказували на присутність крові потерпілого ОСОБА_6 .

На джинсових брюках (об`єкти №№4-10), які належать підозрюваному ОСОБА_4 знайдена кров у якій виявлена присутність гемоглобіну людини. У результаті серологічного дослідження крові в слідах на джинсових брюках (об`єкти №№4-10), виявлені ізогемаглютиніни анти-А і анти-В та відсутні антигени А і В, що вказує на приналежність крові до групи 0 ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Результати серологічного дослідження крові в слідах на джинсових брюках (об`єкти №№4-10), не виключають можливе походження крові від потерпілого ОСОБА_6 , оскільки групова приналежність крові у вказаних слідах співпадає з груповою приналежністю крові ОСОБА_6 . Проведеним дослідженням крові в слідах на джинсових брюках (об`єкти №№4-10) не отримано даних, які б вказували на присутність крові підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.80-83).

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №862/1153-БД від 19.05.2023 року за результатами експертизи наданих на дослідження змивів речовини бурого кольору виявлених на поверхні підлоги в коридорі будинку, в наданому на дослідженні фрагменті синтетичного матеріалу зі змивом (об`єкт №1) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При серологічному дослідженні крові в сліді об`єкту №1 виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що в сліді об`єкту №1 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виключена можливість походження крові у зазначеному об`єкті за рахунок крові підозрюваного. Враховуючи отриманні результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_6 , а саме те, що в сліді об`єкту №1 ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, які є групоспецифічними для особи (осіб) групи крові 0 не виявлені, висловитись категорично про походження виявленого сліду за рахунок крові потерпілого не є можливим (а.с.84-86).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_6 №224/Е від 11.05.2023 року, при експертизі потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого чепця, що призвело до внутрішньо-черевної кровотечі (до 70 мл свіжої крові) та гіперпневматозу (накопичення повітря) товстого кишківника.

Тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого чепця, що привело до внутрішньо-черевної кровотечі (70 мл свіжої крові) та гіперпневматозу (накопичення повітря) товстого кишківника, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (згідно п.2.1.3 к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.), спричинені колото-ріжучим предметом, можливо клинком ножа, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, зазначеній у постанові та потерпілим (15.04.2023 р.), що підтверджується даними медичних документів та ступенем загоєння рубця. Усі виявлені тілесні ушкодження спричинені колото-ріжучим предметом, можливо клинком ножа (а.с.84-88).

З даних дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року та відеозапису слідчого експерименту встановлено, що при проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розповів про обставини вчинення злочину та за допомогою статиста продемонстрував, яким чином ОСОБА_4 наніс йому удар ножем в живіт (один удар знизу у верх в область лівої частини живота), що співпадає з показаннями, наданими ним у судовому засіданні (а.с.90, 98).

З даних дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року та відеозаписом його проведення встановлено, що при проведенні слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 у присутності понятих та захисника розповів про обставини вчинення злочину та за допомогою статиста продемонстрував, яким чином ОСОБА_6 отримав поранення у живіт (а.с.89, 90).

Разом з тим, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_4 стверджував, що не наносив потерпілому удару ножем в живіт, що спростовується його показаннями у судовому засіданні, а також спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_6 як у судовому засіданні, так і при проведенні слідчого експерименту за його участю, які суд приймає до уваги, оскільки вони є незмінними, послідовними та підтверджуються висновками судових експертиз. Крім того, показання потерпілого ОСОБА_6 підтверджуються даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №232/Е від 20.05.2023 року, механізм утвердження виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , на який вказує підозрюваний ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року за його участю, може відповідати отриманим судово-медичним даним. Механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , на який він вказує в ході проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року за його участю, може відповідати отриманим судово-медичним даним.

Механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , на який вказує підозрюваний ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року за його участю, може відповідати отриманим судово-медичним даним. Механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , не був розкритий в ході проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 11.05.2023 року (а.с.91-93).

З даних дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2023 року та відеозапису його проведення встановлено, що при проведенні слідчого експерименту на місці вчинення злочину за адресою АДРЕСА_1 потерпілий ОСОБА_6 на місці розповів про обставини та показав механізм отримання ним тілесних ушкоджень, що співпадає з його показами у судовому засіданні (а.с.94, 98).

З даних дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2023 року та відеозапису його проведення вбачається, що при проведенні слідчого експерименту на місці вчинення злочину за адресою АДРЕСА_1 свідок ОСОБА_7 на місці розповіла про обставини отримання ОСОБА_6 ним тілесних ушкоджень (а.с.95, 98).

Суд визнає, що усі зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки останній своїми умисними діями скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, не судимий, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра за місцем мешкання не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та похилий вік обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання суд повинен дотримуватись принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде мінімальне покарання в межах санкції статті ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з цим, під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, розкаявся, вибачився перед потерпілим, який вибачення прийняв. Потерпілий ОСОБА_6 матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить не позбавляти обвинуваченого волі та призначити покарання з випробуванням, оскільки вони на даний час помирилися. Прокурор у судових дебатах також просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з випробуванням.

Суд враховує досудову доповідь стосовно обвинуваченого, підготовлену Новомосковським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області», відповідно до якої, даний орган вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства. Проте, суд не може погодитись з її висновком щодо неможливості виправлення обвинуваченого без застосування до нього реальної міри покарання, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 та наявність пом`якшуючих покарання обставин.

За встановлених судом обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, буде непропорційним, оскільки мета та цілі покарання можуть бути досягнуті, з врахуванням вищенаведеного судом - без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

Отже, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення, щире каяття, його похилий вік, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, прийняв вибачення обвинуваченого та просив не позбавляти його волі, а також враховуючи думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Таку міру покарання суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, а й для його виправлення.

Арешт, накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року у справі №179/772/23, провадження №1-кс/179/69/23 та №1-кс/179/68/23 підлягає скасуванню.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Речові докази: дисковий накопичувач формату DVD-R, на якому знаходиться відеоматеріали, зафіксовані в ході огляду місця події та слідчих експериментів залишити в матеріалах кримінального провадження;

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Новомосковського районного відділу поліції:

-розкладний перочинний ніж, загальною довжиною 20 см, руків`я металеве чорного кольору з гравіюванням у вигляді зображення павука; змив речовини бурого кольору; футболка з коротким рукавом сизого кольору з полосами чорного та білого кольору з плямами речовини червоно-бурого кольору; брюки джинси синього кольору з плямами речовини червоно-бурого кольору; зразок крові потерпілого ОСОБА_6 ; зразок крові підозрюваного ОСОБА_4 знищити після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений на вищевказані речові докази ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року у справі №179/772/23, провадження №1-кс/179/69/23 та №1-кс/179/68/23.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1