УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000098 від 11.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000098 від 11.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 11.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3, ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що 27.09.2023 у період часу з 12 год 51 хв. до 14 год. 14 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

?мобільний телефон марки Samsung Galaxy S21, imei : НОМЕР_1 , imei : НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 ;

?чотири банківські картки з номерами: МоноБанк - № НОМЕР_4 , СпортБанк № НОМЕР_5 , АльфаБанк НОМЕР_6 , АБанк № НОМЕР_7

?грошові кошти: номіналом 50 гривень АК 2986175, номіналом 100 гривень - ЧС8575164, ЧХ2996886, номіналом 500 гривень АЄ5772397, АК0435221, номіналом 200 гривень ПВ8338923, СК34594750, СШ1639817,ТД6530079, ЧЖ4577094,УВ197943,ЄШ8850906, ЄХ0470778, СЕ7002791, ХЕ3517091, ТЕ0928083, СА6011721, ЕИ5108908, ПЄ0092467, ХД1958662, ЄА0543448, УИ2086944, ТВ 2866621, УК4585366, УК5804784, ПБ5106571, ДІ4262738, ТЄ8525933, ВЖ8503263, ГИ9619799, ВИ2494181, ВЄ9125678, ПА5658823.

27.09.2023 вищезазначене майно, яке вилучено в ході проведення обшуку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, які самостійно та в сукупності з іншими доказами має суттєве значення для документування протиправної діяльності особи та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

У судове засідання прокурор не з`явився будучи належним чином повідомлений,

Володілець майна у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений, в той же час на електронну адресу суду від ОСОБА_4 надійшла заява у якій останній просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 11.05.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2023 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.09.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Samsung Galaxy S21, imei : НОМЕР_1 , imei : НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 ; чотири банківські картки з номерами: МоноБанк - № НОМЕР_4 , СпортБанк № НОМЕР_5 , АльфаБанк НОМЕР_6 , АБанк № НОМЕР_7 ; грошові кошти: номіналом 50 гривень АК 2986175, : номіналом 100 гривень - ЧС8575164, ЧХ2996886, номіналом 500 гривень АЄ5772397, АК0435221, номіналом 200 гривень ПВ8338923, СК34594750, СШ1639817,ТД6530079, ЧЖ4577094,УВ197943,ЄШ8850906, ЄХ0470778, СЕ7002791, ХЕ3517091, ТЕ0928083, СА6011721, ЕИ5108908, ПЄ0092467, ХД1958662, ЄА0543448, УИ2086944, ТВ 2866621, УК4585366, УК5804784, ПБ5106571, ДІ4262738, ТЄ8525933, ВЖ8503263, ГИ9619799, ВИ2494181, ВЄ9125678, ПА5658823, які 27.09.2023 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на встановлені обставини, вивчивши матеріали клопотання, документи долученні учасниками, слідча суддя дійшла висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання слідчого в частині вимоги про накладення арешту на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S21, imei : НОМЕР_1 , imei : НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 .

Прокурором в клопотанні не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не зазначено обставин, які б вказували, що мобільний телефон марки Samsung Galaxy S21, imei : НОМЕР_1 , imei : НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 може бути знищено, а також не доведено інших підстав, визначених в ст. 168 ч. 2 КПК України.

Перелічені обставини також мають міститися й у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, на майно, яке вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

?чотири банківські картки з номерами: МоноБанк - № НОМЕР_4 , СпортБанк № НОМЕР_5 , АльфаБанк НОМЕР_6 , АБанк № НОМЕР_7

?грошові кошти: номіналом 50 гривень АК 2986175, : номіналом 100 гривень - ЧС8575164, ЧХ2996886, номіналом 500 гривень АЄ5772397, АК0435221, номіналом 200 гривень ПВ8338923, СК34594750, СШ1639817,ТД6530079, ЧЖ4577094,УВ197943,ЄШ8850906, ЄХ0470778, СЕ7002791, ХЕ3517091, ТЕ0928083, СА6011721, ЕИ5108908, ПЄ0092467, ХД1958662, ЄА0543448, УИ2086944, ТВ 2866621, УК4585366, УК5804784, ПБ5106571, ДІ4262738, ТЄ8525933, ВЖ8503263, ГИ9619799, ВИ2494181, ВЄ9125678, ПА5658823.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША