ВИРОК

Іменем України

24 жовтня 2023 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 Кримінального кодексу України, -

Встановив:

ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою задоволення особистих потреб, з сексуальних мотивів, згідно умов договору з провайдером « Gigabit Group » отримував послугу про надання телекомунікаційних послуг, а саме доступ до всесвітньої мережі Інтернет за адресою: АДРЕСА_2 . Достовірно знаючи про наявність підключення до всесвітньої мережі Інтсрнет, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел па одержання доступу та зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження, завантажив через файлообмінник pTorrent та у подальшому одержав доступ до відеопродукції порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на одержання доступу до відеопродукції порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій, діючи умисно, з метою задоволення особистих потреб, з сексуальних мотивів, використовуючи стаціонарний персональний комп`ютер «ІТ-Blok і7 9700 RTX 2060», який мав доступ до всесвітньої мережі Інтернет з IP адреси НОМЕР_1 . в період часу з 03.04.2022 09:55:30 по 29.09.2022 08:05:41 за Київським часом, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст.ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2. 7. 8. 23, 19, 34. 36. 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, реалізовуючи свої злочинні наміри з використанням файлообміннику pTorrent одержав доступ та завантажив графічні та відеозображення, які на підставі висновку судової мистецтвознавчої експертизи № СР-19/1 14-23/7392-МЗ від 02.06.2023 належать до категорії «дитяча порнографія», тим самим умисно зберігав дитячу порнографію з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, без мети збуту чи розповсюдження.

В подальшому ОСОБА_4 зберігав завантажені відеофайли на жорсткому диску свого персонального комп`ютеру за посиланням « D:/новая папка», до 21.02.2023, тобто до моменту проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 та вилучення персонального комп`ютеру.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 301-1 КК України,а саме:одержання доступу та умисне зберіганні дитячої порнографії з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем за технологій, без мети збуту чи розповсюдження.

На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про визнання винуватості від 02.10.2023 року, укладена між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 ,який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 ,повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні за обставин,викладених в обвинувальному акті.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.301-1 КК України у виді двох років обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст..75 КК України строком на 1 рік.

Прокурор вважає,що угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

У судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, які були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості,яка відповідає інтересам його підзахисного та прав останнього не порушує.

На підставі пояснень учасників процесу, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням,наслідки укладення та затвердження угоди, передбаченої статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судові витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/114-23/7392 у розмірі 3346 гр.суд відповідно до ст.118,124 КПК України при постановленні обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази:системний блок,ноутбук,мобільний телефон,передані на зберігання в камеру схову ВП № 3 ЗРУП,відповідно до ст.100 КПК України підлягають поверненню обвинуваченомую

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України,суд-

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 Кримінального кодексу України.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.10.2023 року, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 ,який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 покарання по ч.1 ст.301-1 КК України у виді 2(двох)років обмеження волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази ,передані у камеру збереження речових доказів та озброєння ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: місто Запоріжжя, вулиця 8-го Березня, будівля 31 ,а саме:

-системний блок «ІТ-Block» 179700 RTX 2060, серійний номер 120;

- ноутбуку «НР», у корпусі чорного кольору, модель RTL 8723 DE;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А52», серійний номер

НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 ;

-ноутбук «Lenovo» G 70-70, PF06 ED7X,повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 3 346(три тисячі триста сорок шість) гривень на проведення судової експертизи № СЕ-19/114-23/7392-МЗ від 02.06.2023 р.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення,обвинуваченим,який тримається під вартою-у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку, визначені ч.1 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1