МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22 червня 2023 року Справа №369/9839/22

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області кримінальне провадження №0000233 від 02.09.2021 року, за які

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Погреби Васильківського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Тегеран, Ісламської Республіки Іран, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Костелець Чеської Республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий

обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його дружина третя особа на майно якої накладено арешт ОСОБА_9 заявили клопотання про скасування арешту на їх майно, посилаючись на те, що арештоване майно, а саме автомобіль та земельну ділянку набуто подружжям у шлюбі і вони є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак накладення арешту на вказане майно порушує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, також суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Конвенційним принципам.

З огляду на вказане та системний аналіз п. 16-1 ч. 1ст. 3 та ст. 64-2 КПК України, ОСОБА_9 є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, тобто належить до кола осіб, які мають право на оскарження судового рішення про арешт майна.

Крім того, їх не було належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, та розглянуто таке клопотання за їх відсутності.

На їх переконання, так як майно перебуває в спільній сумісній власності подружжя, один із яких є третьою особою, враховуючи обсяг та межі повноважень слідчого та прокурора відповідно до вимог чинного КПК України, в даному конкретному випадку особою, яка уповноважена звернутись із клопотанням про арешт майна є виключно прокурор.

Прокурор в судовому засіданні заперечив, проти клопотання та просив відмовити, оскільки є необгрунтованим, та даний арешт вже оскаржувався в апеляційному порядку та залишений в силі.

Інші учасники кримінального провадження не заперечили, проти клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст.174КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи про те, що вищевказаний автомобіль та земельну ділянку набуто ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у шлюбі, який було укладено 25.04.2014, а відтак вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, не є підставою для скасування арешту.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається із долучених до клпотання відомостей, земельну ділянку з кадастровим номером :01:025:0092 та автомобіль NISSAN NOTE, 2007 року виписку зареєстровано за ОСОБА_4 у період його перебування у шлюбі із ОСОБА_9 , а отже, є спільною сумісною власністю подружжя, на що посилаються заявники.

Разом з тим, режим спільної сумісної власності, на відміну від режиму спільної часткової власності, не передбачає виділу часток кожного власника в натурі. Даних про виділ таких частин апелянтами не надано.

Зазначене унеможливлює ідентифікацію конкретної частки підозрюваного у спільному майні, через що обтяження майна в цілому є єдиним можливим, реальним та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливого виконання конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.

Сама по собі наявність режиму спільної сумісної власності майна подружжя не створює обов`язку суду при розгляді клопотання про скасування арешту на майно встановлювати, яка саме частина майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, належить обвинуваченому, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України, натомість, має встановлюватися в порядку цивільного судочинства. У межах кримінального провадження питання, пов`язані з правами на частку майна вказаних осіб, мають вирішуватись судом при постановленні вироку.

Разом з тим, доказів на ствердження підстав необхідності скасування арешту майна, особою, яка звернулася з даним клопотанням також не надано, та в судовому засіданні не доведено, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, що на думку суду, у сукупності з вищенаведеним, є підставою для відмови в задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 171-174 КПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його дружина третьої особи на майно якої накладено арешт ОСОБА_9 про скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28.06.2023 року о 17-30.

Суддя ОСОБА_1