Справа № 938/760/23
Номер провадження № 1-кс/938/255/23
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

28 вересня 2023 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2023 за №0000130, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

слідчий СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області із клопотанням, яке погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Особа, щодо якої розглядається клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 отримав вищевказане клопотання із доданими до нього матеріалами 27.09.2023 о 14год 00хв.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний ознайомлений із клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у строки, визначені ст.184 КПК України.

Захисник підозрюваного- адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також підтвердив, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою вручено йому та обвинуваченому завчасно, в межах строків визначених ст.184 КПК України.

Відповідно до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ст.187 КПК України слідчий суддя, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Клопотання про застосування запобіжного заходу надійшло до суду 27.09.2023 та було призначено до розгляду на 28.09.2023 о 12 год 30хв, тобто у відповідності до вимог, встановлених процесуальним законом.

В судове засідання на виклик суду з`явився підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 25.09.2023 близько 16.20год водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керуючи автомобілем марки «Peugeot» модель «307» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський» км.37+430, що по вулиці Жаб`євська в селищі Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області, в напрямку села Ільці, Верховинського району, Івано-Франківської області.

Водій ОСОБА_5 рухаючись прямою ділянкою дороги будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи недбало та необережно, не передбачив можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортним засобом та безпечно керувати ним, не вибравши безпечної швидкості руху в населеному пункті, виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, де вчинив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка йшла в попутному напрямку.

При цьому водій автомобіля марки «Peugeot» модель «307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , порушив та не дотримався вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3, 2.9, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яка набрала чинності з 1 січня 2002 року (з послідуючими змінами та доповненнями) та які, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід малолітня ОСОБА_7 відповідно до довідки виданої КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 27.09.2023 отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана краніо-скелетна-абдомінальна травма, закрита черепно-мозкова травма, субарахмоідальна гематома (операція 26.09.2023 р.), перелом кісток склепіння черепа, забій головного мозку, перелом правої ключиці, закрита травма органів черевної порожнини, анемія складного генезу середнього ступеня важкості, які мають явні ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт Ворохта Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий, за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, розлучений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацевлаштований, інвалід ІІІ групи, з середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимий.

27.09.2023 на підставі отриманих під час досудового розслідування кримінального провадження фактичних даних та встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 42, 111, 112, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 , було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Слідчий вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, найбільш вагомими, з яких є: покази свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протокол огляду місця події від 25.09.2023; довідка видана КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» за вих. №32 від 27.09.2023; речові докази, а також інші зібрані матеріали кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , зважаючи на відомі йому факти встановлення органом слідства беззаперечних доказів його вини та перебуваючи в статусі підозрюваного, усвідомлюючи можливість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі за вчинення ним тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 являється уродженцем селища Ворохта, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, зареєстрований за місцем проживання в селі Ільці, присілок Грабовець, Верховинського району, Івано-Франківської області, проте фактично проживає в АДРЕСА_1 , розлучений, що свідчить про відсутність в підозрюваного тісних соціальних зв`язків на території Верховинського району. Окрім цього, ОСОБА_5 являється інвалідом 3-ї групи, а отже відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що дозволяє йому перетинати Державний кордон України в період дії воєнного стану;

3) незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, оскільки із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживає поряд, а із свідком ОСОБА_8 особисто знайомий, а тому перебуваючи на волі, маючи можливість вільного пересування і необмежену можливість спілкування із свідками по даному кримінальному проваджені буде незаконно впливати на них, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки як встановлено матеріалами кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 18 лютого 2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія) та за ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння). Відповідно до рішення Верховинського районного суду від 06.03.2023 №938/124/23, ОСОБА_5 позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, проте останній не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став та знову керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до тяжких наслідків.

Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, просить клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просять таке задовольнити з підстав викладених у клопотанні та на підставі долучених до нього матеріалів.

Прокурор додатково зазначив, що обґрунтованість підозри обвинуваченого та наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, доводиться долученими до клопотання доказами. Вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти, визначеним ризикам, про що свідчать дані про особу підозрюваного, наявність можливості безперешкодного виїзду за кордон, розуміння неминучого покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, зазначив, що йому зрозуміло у чому його підозрюють, просить суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_12 , підтримав позицію ОСОБА_5 , також просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді нічного домашнього арешту. Просить врахувати особу підозрюваного, який є інвалідом ІІІ групи, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двоє власних неповнолітніх дітей та четверо дітей цивільної дружини, а також здійснює догляд за батьками. Звертає увагу на те, що підозрюваний незважаючи на інвалідність займається тимчасовими підробітками та отримує періодичний дохід, який є необхідним для утримання дітей.

Також зазначив, що підозрюваний не отримував закордонного паспорта та відповідно немає змоги виїхати за межі України.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000130, 26.09.2023 до реєстру внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме про те, що водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи 25.09.2023 близько 16.20 годин автомобілем марки «Peugeot» модель «307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги в смт. Верховина по вул. Жаб`євська, Верховинського району, Івано-Франківської області у напрямку с. Ільці, Верховинського району, не впорався із керуванням, виїхав за межі проїзної ділянки дороги та допустив наїзд керованого автомобіля на пішохода, малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

За вказаним фактом Верховинським РВП розпочато досудове розслідування.

Із постанови слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_13 від 27.09.2023 про перекваліфікацію дій по кримінальному провадженні №0000130 від 26.09.2023, вбачається, що в ході досудового розслідування було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст.286-1 КК України на ч.2 ст.286-1 КК України. Відомості про перекваліфікацію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим слідчого відділення Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській, внесено відомості до ЄРДР за №0000130 від 26.09.2023 (виділення матеріалів досудового розслідування) за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286. Зокрема, про те, що водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи 25.09.2023р. близько 16.20год автомобілем марки «Peugeot» модель «307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги в смт. Верховина по вул. Жаб`євська, Верховинського району. Івано-Франківської області у напрямку с.Ільці Верховинського району, не впорався із керуванням, виїхав за межі проїзної ділянки дороги та допустив наїзд керованого автомобіля на пішохода, малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження: поєднана краніо-скелетна-абдомінальна травма, закрита черепно-мозкова травма, субарахмоідальна гематома (операція 26.09.2023 р.), перелом кісток склепіння черепа, забій головного мозку, перелом правої ключиці, закрита травма органів черевної порожнини, анемія складного генезу середнього ступеня важкості, які мають явні ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

27.09.2023 о 13год. 40хв. у відповідності до вимог п.п.1,3 ч.1 ст.276, ч.3 ст.278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України .

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї

статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, слід зазначити про наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий та прокурор підтверджують зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: показами свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події від 25.09.2023; довідкою виданою КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» за вих. №32 від 27.09.2023; речовими та іншими, зібраними в ході досудового розслідування доказами.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Також матеріалами клопотання підтверджується наявність ризиків, зазначених у статті 177

КПК України.

Зокрема, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Так, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. Відтак, зважаючи на встановлені органом досудового розслідування докази, перебуваючи в статусі підозрюваного, усвідомлюючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно наявного у матеріалах клопотання посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого УПСЗН Верховинської РДА від 18.11.2008, ОСОБА_5 являється інвалідом 3-ї групи, а отже відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що дозволяє йому перетинати Державний кордон України в період дії воєнного стану.

Також, слідчий суддя вважає, що обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживає поряд, а із свідком ОСОБА_8 особисто знайомий. Відтак, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, з метою подальшого спотворення їх показів задля виправдання своїх дій чи підтвердження власної версії події, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні, підозрюваний може впливати на них, з метою ухилення від кримінальної відповідальності

Також на переконання слідчого судді, знайшов своє підтвердження заявлений прокурором ризик про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зокрема, як вбачається із довідок Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області №7866/108/54/01-2023 від 26.09.2023 та №7890/108/54/02-2023 від 27.09.2023, підозрюваний ОСОБА_5 18.02.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів) та за ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння). Відповідно до постанови Верховинського районного суду від 06.03.2023 №938/124/23, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Посвідчення водія ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , яке він отримав 26.07.1995 було вилучено 24.04.2023 та 01.05.2023 скеровано до Територіального сервісного центру №2641 (Вих№2474). Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №10, складеному о 17.20хв. 25.09.2023 черговим лікарем ОСОБА_14 КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває у стані сп`яніння.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5 будучи особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, належних висновків не зробив, та за короткий проміжок часу обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортними засобами в стані сп`яніння, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, що в свою чергу свідчить про можливість допущенням вчинення ним аналогічних правопорушень в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до п.п.61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, дані про особу підозрюваного, доведення слідчим ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яким не достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне провадження,слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є неможливим та лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та не дасть можливості втілитися ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

А тому слідчий суддя приходить до висновку про підставність та доведеність клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування, виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Щодо клопотання підозрюваного та захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, то на переконання слідчого судді, ні цілодобовий домашній арешт, ні особисте зобов`язання, ні особиста порука, не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України.

При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування, не підтверджені відповідними доказами, і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та суттєво не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів про те, що підозрюваний працює та отримує будь який дохід. Ні підозрюваним, ні його захисником не доведено також, що підозрюваний проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_15 та виховує і утримує своїх власних двох неповнолітніх дітей та чотирьох неповнолітніх дітей дружини.

З матеріалів клопотання дійсно вбачається, що підозрюваний є батьком двох дітей: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Однак, як зазначив сам підозрюваний, син ОСОБА_18 із народження проживає у місті Вінниця разом із своєю матір`ю, його колишньою дружиною. Доказів що підозрюваний утримує дітей свої цивільної дружини, матеріали справи не містять.

Окрім того, як зазначив сам підозрюваний, він проживає на орендованій квартирі у АДРЕСА_2 , на підставі усного договору оренди із власником, дані якого він точно не пам`ятає. Згідно наявного у матеріалах справи витягу із Державного реєстру речових прав, власного житла ОСОБА_5 , немає.

Окрім цього, доказів отримання згоди власника житла на відбування підозрюваним ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за відповідною адресою, суду не надано.

З цього приводу слідчим суддею роз`яснювалось стороні захисту положення ч.4 ст.193 КПК України, однак ні підозрюваним, ні захисником не заявлялися будь-які клопотання про заслуховування будь-якого свідка чи дослідження будь-яких матеріалів, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя дійшов до переконання про можливість визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував, як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, зокрема те, що таке пов`язане із керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тілесні ушкодження малолітній особі, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність утриманців, відсутність судимостей, а також те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства ("Летельє проти Франції"), та дійшов висновку, що для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід визначити заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків,

Керуючись ст. ст.176-179, 182, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 16год 10хв. 28 вересня 2023 року.

Строк дії ухвали про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується о 16год 10хв. 26 листопада 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040, 00 грн, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Верховинського районного суду Івано-Франківської області (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA0002265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , на строк до 26 листопада 2023 року включно обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, старшому слідчому СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 для негайного виконання, прокурору Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_19