Справа № 203/7124/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій остання просила скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 20.06.2022 року про закриття кримінального провадження №0002335. В обгрунтування скарги посилалась на необгрунтованість та передчасність винесення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні скаржник підтримала подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002335, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.09.2018 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2018 року у справі №200/14345/18, якою було зобов`язано орган досудового розслідування внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 20.06.2022 року вказане вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова слідчого обгрунтована тим, що в ході досудового розслідування вжито всіх можливих заходів здобуття доказів умисного спричинення іншою особою легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , однак будь-яких фактичних даних вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України здобуто не було.

Поряд з цим, вказані доводи є невмотивованими та передчасними, оскільки наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: медичними документами, висновком судової медичної експертизи об`єктивно підтверджується виявлення у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта могли утворитись у термін, на який вказувала остання, а їх локалізація та характер не суперечать механізму, локалізації та характеру на якій вказувала потерпіла ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту за її участі.

Крім того, в своїй заяві та під час допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 вказувала на конкретну особу, якою їй було заподіяно тілесні ушкодження свого сусіда ОСОБА_4 .

Однак, останнього в рамках кримінального провадження допитано не було.

Також слідчий суддя враховує, що в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського РУП від 12.10.2018 року про закриття даного кримінального провадження та постанова прокурора від 06.04.2020 року про скасування цієї постанови.

Наявна постанова дізнавача СД Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.08.2020 року про закриття кримінального провадження та постанова прокурора від 22.11.2021 року про скасування цієї постанови.

Поряд з цим, в матеріалах також наявна постанова слідчого Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.10.2019 року про закриття кримінального провадження, відомостей щодо скасування якої прокурором відсутні.

Вказана обставина також підлягає додатковій перевірці на предмет чинності такої постанови від 09.10.2019 року та можливості подальшого проведення досудового розслідування.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 20.06.2022 року винесена передчасно, без повного та всебічного дослідження обставин, а тому підлягає скасування, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,94,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 червня 2022 року про закриття кримінального провадження №0002335.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1