Провадження по справі № 1-кс/522/215/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000132 від 29.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, про накладення арешту на нежилу окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, що перебуває у власності ОСОБА_4 , із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.

СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 29.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що між територіальною громадою міста Одеси в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_4 18.09.2015 укладено договір купівлі-продажу № 2765 частки нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., що відображено у технічному паспорті від 25.10.2011, виготовленого ОМБТІ та РОН.

Також, 18.09.2015 між територіальною громадою міста Одеси в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з ФОП ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу № 2766 частки нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., що відображено у технічному паспорті від 25.10.2011, виготовленого ОМБТІ та РОН.

У подальшому, у жовтні 2016 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_4 звернулась до Управління ДАБК Одеської міської ради із заявою про видачу декларації про початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності, без зміни її зовнішніх геометричних розмірів.

26.10.2016 Управлінням ДАБК Одеської міської ради зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані та цільового призначення № ОД 95.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2018 Управлінням ДАБК Одеської міської ради встановлено факт порушення ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , а саме встановлено, що ОСОБА_4 проводяться будівельні роботи з повного демонтажу існуючої нежилої будівлі, що належить їй на праві приватної власності, та нового будівництва будівлі з підвалом зі збільшенням площі забудови земельної ділянки, що не передбачалось зареєстрованою декларацією та вказує на внесення ОСОБА_4 недостовірних даних в декларацію від 26.10.2016 № ОД 95.

Наказом Управління ДАБК Одеської міської ради від 12.06.2018 № 01-10/140ДАБК скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 26.10.2016 № ОД 95, видану ОСОБА_4 .

Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 продовжила виконувати будівельні роботи з будівництва будівель та споруд для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується актом перевірки від 13.06.2018 № 000729, протоколом про адміністративне правопорушення від 13.06.2018, приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 13.06.2018, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.06.2018 №379/18 та накладенням адміністративного стягнення у виглядів штрафу.

У подальшому, ОСОБА_4 замовила в ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ-ЛТД» виготовлення технічного паспорту на нежилу окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту від 11.10.2018, виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ-ЛТД», загальна площа нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_4 , становить 220,9 кв.м.

У подальшому, а саме 01.03.2019 ОСОБА_4 , за відсутності документів, які б надавали право на проведення будівельних робіт та документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, за рахунок якої збільшено площу забудови, звернулась до Управління ДАБК Одеської міської ради із заявою про реєстрацію декларації про готовність об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , до експлуатації, вказавши документом, що дає право на виконання будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК в Одеський області № 168 від 14.07.2009, який останній не видавався.

01.03.2019 Управлінням ДАБК Одеської міської ради зареєстровано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації № ОД 96, що не передбачала зміну геометричних розмірів нежилої будівлі, належної ОСОБА_4 на праві приватної власності.

12.03.2019 ОСОБА_4 , подала заяву державному реєстратору про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

12.03.2019 державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» за заявою ОСОБА_4 внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині збільшення площі належної останній нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , з 62,6 кв.м. до 220,9 кв.м.

У подальшому, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час провела будівельні роботи із будівництва будівлі ресторану із збільшенням її площі та будівництва бетонного помосту для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим довела злочин до кінця, що підтверджується актом обстеження від 27.12.2023.

У ході досудового розслідування встановлено, що загальна площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на якій ОСОБА_4 збудовано будівлі та споруди для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » становить 349 кв.м.

З урахуванням площі належної ОСОБА_4 нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яка становила 62,6 кв.м., площа самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій останньою здійснено самовільне будівництво будівель і споруд для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , становить 286,4 кв.м.

Разом з тим встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , входить в межі Комплексної охоронної зони історичного центру та Центрального історичного ареалу м. Одеси, в межі буферної зони об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Історичний центр міста-порту Одеса», а також в межі парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ім. Т.Г. Шевченка», що є об`єктом природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З огляду на те, будівля за адресю: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва.

Так, щодо нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , то вказаний об`єкти є речовим доказам у кримінальному провадженні, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вказане в клопотанні майно.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви, вимоги клопотання слідчого підтримала в повному обсязі та просила розглядати клопотання за її відсутності.

Захисник ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_4 , в судове засідання не зявились, згідно наданої заяви адвоката, останній наполягав на розгляді клопотання за його відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:

1)Правова підстава для арешту майна.

2)Достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

3)Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4)Наслідки арешту майна для підозрюваного та/або інших осіб.

Правова підстава для арешту майна.

Завданням арешту майна є збереження нерухомого майна як речового доказу у кримінальному провадженні. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження 0000132 від 29.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Вказане кримінальне провадження було відкрите прокурором в ході самостійного виявлення кримінального правоопрушення, шляхом моніторнигу Державного реєстру речових прав на нерухомемайно, згідно якого встановлено, шо на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2015, укладеного з Одеською міською радою, ОСОБА_6 на праві приватної власності належала нежитлова будіяля загальною площею 62.6 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території парку-памтяки садово-паркового мистцества імені Тараса Шевченка у місті Одеса. Також встановлено, що 12.03.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено зміни та безпідставно збільшено площу нежитлової будівлі до 220,9 кв.м.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна в якості речового доказу, у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що нерухоме майно має значення для доказування під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки зазначений в клопотанні об`єкт нерухомості відповідаює критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчої судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Наслідки арешту майна.

На цьому етапі слідчий суддя оцінює лише обставини, що стосуються арешту майна та які мають значення для прийняття рішення стосовно накладення чи не накладення такого арешту (визначені вище). Слідчий просить накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості здійснення будь-яких реєстраційних дій.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до відчуження передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Враховуючи те, що зазначений в клопотанні об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом, а незастосування арешту вказаного майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, може привести до його переоформлення, відчуження або настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, арешт майна є достатнім для збереження в якості речових доказів, слідчий суддя вважає, що таке втручання є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, оскільки втручання у право власності пов`язано із здійсненням кримінального провадження щодо вчинення злочину, пов`язане з заволодінням майном шляхом підроблених документів, а тому таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності із дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності особи, при цьому враховуючи, що досягнення мети даного кримінального провадження неможливо у інший спосіб, окрім як застосуванням такого заходу забезпечення як арешт майна.

При цьому належить обмежити права власності лише в частині відчуження майна, а також вчинення будь-яких реєстраційних дій, з метою запобігання його зміни чи знищенню, оскільки право розпорядження майном - це можливість його власника визначати долю такого майна, що зокрема полягає в можливості зміни фізичної сутності майна аж до його повного знищення або шляхом відмови від права на майно, а право відчуження полягає у можливості переходу прав власності від однієї особи до іншої.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ще будуть перевірятись обставини укладення договору купівлі-продажу та інших документів, які були підставою для збільшення площі нежитлової будівлі, будуть призначенні відповідні експертні дослідження на достовірність вказаних документів.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про достатність належного обґрунтування поданого клопотання слідчого та необхідності накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження, передачі, перетворення, переоформлення права власності майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону відчуження, вчинення реєстраційних дій, з метою запобігання вищевказаних ризиків.

Керуючись ст.ст. 9, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на нежилу окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, що перебуває у власності ОСОБА_4 , із забороною відчуження зазначеного майна, проведення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту.

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, нотаріусам, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, поділу, зміни адресами, інших даних щодо на будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7

23.01.2024