ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/172/24 Справа № 707/2779/14-к Категорія: ст. 537 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений 04.11.2014 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.08.2016 ОСОБА_8 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вказаним вироком та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання згідно вироку. Покарання фактично відбуває з 10.04.2021.

14.09.2023 засуджений звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Під час розгляду клопотання просив врахувати наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2016 року народження, а також батьків-інвалідів 3 групи довічно.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого суд першої інстанції послався на відсутність для цього підстав, з огляду на приписи ст. 81 КК.

Суд першої інстанції взяв до уваги матеріали, які характеризують ОСОБА_8 під час відбування покарання з 13.04.2021 в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», з яких видно, що засуджений характеризується посередньо. Допускав порушення режиму утримання, за що отримав 1 стягнення, яке наразі зняте. Засуджений хоча й підтримує рівні взаємовідносини з іншими ув`язненими, проте по відношенню до представників адміністрації стриманий. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До робіт із благоустрою установи ОСОБА_8 не залучався, оскільки на час вчинення кримінального правопорушення працював в пенітенціарній службі, що унеможливлює його працевлаштування в межах установи. Окрім того, ОСОБА_8 має ще одне кримінальне провадження за ч.4 ст.190 КК, яке перебуває на стадії розгляду.

Отже, суд першої інстанції встановив, що виправлення засудженого не підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а доводи щодо утримання засудженим дітей та батьків є недоведеними.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання. Зазначає, що станом на день звернення з клопотанням засуджений відбув більше третини призначеного покарання. Не погоджується з позицією прокурора та представника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» на недоведеність виправлення засудженого ОСОБА_8 за наявності тільки одного заохочення в умовах слідчого ізолятора. Звертає увагу, що в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» немає належних умов для працевлаштування, тому ОСОБА_8 не в змозі реалізувати та проявити своє ставлення до праці. Вимогу прокурора і суду до засудженого щодо відсутності щоквартального заохочення, захисник розцінює як порушення законних інтересів та прав засудженого. Стверджує, що засуджений ОСОБА_8 дотримується обов`язків, покладених на нього Кримінальним виконавчим кодексом України (далі - КВК), що підтверджено попередніми характеристиками, зокрема завжди має охайний зовнішній вигляд і жодного разу не отримував зауважень щодо охайності. Також вважає, що судом необґрунтовано надано критичну оцінку доводів щодо працевлаштування засудженого після звільнення та перебування на утриманні ОСОБА_8 дітей і батьків, які є інвалідами і потребують допомоги.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Вказує на істотне порушення норм Європейського права у зв`язку з необґрунтованою відмовою в умовно-достроковому звільненні. Також посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи щодо відсутності підстав для звільнення. Стверджує, що судом не взято до уваги фактичний строк відбуття покарання, заохочення, характеризуючи дані та інші підстави для задоволення клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність та обґрунтованість ухвали, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду питання умовно-дострокового звільнення повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.

Приписами статті 6 КВК визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК, засуджений і набуває права, у тому числі і на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке, знов таки, відповідно до вимог ст. 81 КК, може бути застосоване, крім відбуття певної частки покарання, лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції врахував наведені норми кримінально-виконавчого законодавства, вимоги ст. 81 КК, обґрунтовано взяв до уваги, що підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів:

- доведення засудженим свого виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці (ч.2 ст.81 КК);

- фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч.3 ст.81 КК).

Суд першої інстанції виходив з того, що доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, дослідивши клопотання засудженого ОСОБА_8 , його характеристику та матеріали особової справи, встановив, що вони не містять достатньо підстав вважати, що останній за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим відносно нього необхідно застосувати положення ст.81 КК та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, а з наданих суду матеріалів не можливо зробити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Одночасно відбуття певного строку покарання засудженим, не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнити такого засудженого.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2023 року- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4