Справа № 953/6356/23
Провадження № 1-кп/646/551/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 18.10.2022 року до ЄРДР за № 0000626, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який закінчується 21.10.2023, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто за вчинення колабораційної діяльності, а саме : зайняття посади у новоствореному правоохоронному органі, виконуючого обов`язки інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділу державної інспекції безпеки дорожнього руху управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації Харківської області. Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 толерантно відносився до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, адже сам добровільно погодився зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, територія Куп`янської територіальної громади, де зареєстрований обвинувачений, включена до Переліку територій, які розташовані в районі на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 та значно збільшує установлені судом ризики.

Враховуючи вищевикладене, зокрема особу правопорушника, який вчинив злочин у період воєнного стану, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України,.

На підставі вищевикладеного прокурор просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання та змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор є недоведені та необгрунтовані, свідки всі допитані в судовому засіданні, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та не має наміру ухилятися від суду.

Вислухавши учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст.331КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або вчинити інше правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того,що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинуваченого, спростовують доводи обвинуваченого та захисника про необгрунтованість клопотання про продовження міри запобіжного заходу та недоведеність ризиків прокурором .

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України ,зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Слід звернути увагу, що вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що застосування до ОСОБА_5 менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення умисно надавав допомогу державі-агресору та її незаконном правоохоронним органам з метою завдання шкоди Україні.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

З врахуванням вищевикладеного та аналізуючи питання того, чи є у провадженні наявними ризики, регламентовані ст. 177 КПК України, на даний час за обставин, викладених в клопотанні прокурором, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вперше, та на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме злочину проти основ Національної безпеки України, вчинений під час дії воєнного стану.

За таких обставин, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу задовольнити та продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України -задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білозерське, Донецької області, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1