Справа № 405/7515/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинськ, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та який до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , по теперішній справі засудженого вироком Дзержинського районного суду Донецької області від 20.11.2020 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі,

встановив:

засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку положень ст.82 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого № 150-Б-22, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Основними засобами виправлення та ресоціалізації засуджених є: встановлений порядок виконання та відбування покарання; суспільно-корисна праця; соціально-виховна робота; загальноосвітнє і професійно-технічне навчання; громадський вплив.

Встановлений порядок виконання та відбування покарання - це не що інше, як режим виконання та відбування покарання, відповідно до визначення, наведеного у ст. 102 КВК України. Режим, являючись одним із засобів виправлення засуджених, по суті створює основу для застосування всіх інших засобів впливу на них.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, суд оцінює поведінку останнього протягом всього періоду відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Дзержинського районного суду Донецької області від 20.11.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 01.09.2020, кінець строку 01.03.2025. На даний час засуджений відбув більше 2/3 частини покарання.

Згідно наданих ДУ «Кропивницька ВК (№6)» характеризуючих матеріалів відносно засудженого ОСОБА_4 , останній за час відбування покарання не допускав порушень встановленого режиму відбування покарання, на профілактичному обліку установи не перебуває. Має 6 заохочень у вигляді подяк, стягнення відсутні. Бере участь в заходах реалізації індивідуальної програми. Не допускає порушень встановленого режиму відбування покарання, бере участь в програмі диференційованого впливу «Духовне відродження», після звільнення планує влаштуватися на роботу.

Бере відповідальність за вчинені дії на себе. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні. Стверджує, що не було іншого виходу, так як після звільнення з установи виконання покарань було важко знайти собі роботу і тому не вистачало грошей на життя. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Разом з тим, визначення ступеню виправлення засудженого здійснюється відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 19.01.2023 за № 294/5 (далі Методика).

Зокрема, Методика визначає єдині підходи до визначення ступеня виправлення засуджених, щодо яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 КК, та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Пунктом 2 Розділу І Методики регламентовано, що ступінь виправлення засудженого визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної згідно з методичними рекомендаціями, визначеними Міністерством юстиції України та з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, а також стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим (далі - Індивідуальна програма засудженого), яка є складовою Щоденника індивідуальної роботи із засудженим, Щоденника соціально-виховної роботи із засудженим неповнолітнім, визначених Положенням про відділення соціально-психологічної служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року № 2300/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 листопада 2013 року за № 1863/24395 (далі - Щоденник), та відображається у висновку щодо ступеня виправлення засудженого (далі - Висновок), форма якого наведена в додатку до цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу ІІ Методики визначено, що під час складання проекту висновку враховуються: інформація, отримана з матеріалів особової справи; дані з Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначена за допомогою підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту; стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим; дані Щоденника.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Методики складений проект висновку подається для подальшого обговорення та розгляду комісією, визначеною розділом VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - комісія).

Методикою визначено, що у структурі висновку передбачаються шість розділів: І «Загальна інформація», II «Критерії оцінки виправлення засудженого», III «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення», IV «Стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи», V «Характеристика під час відбування покарання», VI «Психологічна характеристика засудженого».

Згідно з пунктом 10 Розділу ІІ Методики після обговорення результатів інформації, наведеної у проекті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів ІІ-VІ та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме: якщо бал дорівнює або менше «64», то засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК; якщо бал становить «65» та вище, то засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 КК.

З наданого суду висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він був складений відповідно до зазначених вище приписів.

Після обговорення результатів інформації, наведеної у проекті висновку щодо ОСОБА_4 , комісією підсумовано загальну кількість балів розділів ІІ-VІ висновку, яка становить 62 бал, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, тобто не довів свого виправлення.

Серед іншого, у висновку вказано, що засуджений ОСОБА_4 не усвідомлює, що саме треба знінити в житті, не має позитивних планів на майбутнє.

З січня 2023 року, тобто на протязі 10 місяців, ОСОБА_4 заохочень не мав, даних про залучення останнього до праці не надавалося, тобто він не дотримується трудової дисципліни.

У відповідності до положень ст.126 КВК України до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, під час відбування покарання не здобув ніякого виду освіти (професійно-технічну, вищу, неформальну).

Засуджений надає перевагу спілкуванню з обмеженим колом осіб, займає уособлену позицію серед оточуючих, має низьку товариськість, недостатньо розвинені комунікативні якості.

Отже, протягом тривалого проміжку строку відбування сукупність характеристик вказує на те, що поведінка та ставлення до праці засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

З огляду на викладене, дане клопотання є безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

постановив:

В задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_5