справа № 361/2358/23
провадження № 1-кп/361/540/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000345 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні нікого не має, раніше судимого:

-12.07.2002 Апеляційним судом Київської області за ч. 2 п. 9 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;

-12.11.2013 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-29.12.2018 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, 71,72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 17.01.2024, у зв`язку з чим під час судового засідання прокурор просить задовольнити подане 11.01.2024 через канцелярію суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 8 до 15 років), враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; 2) незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відомо про місця їх проживання, роботи, а відтак перебуваючи на свободі обвинувачений матиме можливість незаконно впливати на них; 3) вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став, просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що заявлені ризики прокурором не доведені, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, він має стійкі соціальні зв`язки, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення він визнає, тому відсутні підстави вважати, що він буде впливати на свідків чи потерпілого. Обвинувачений має постійне місце проживання, де він мешкав разом із своїми батьками похилого віку, які потребують його допомоги. Просять суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно положень ч. 1 та 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляд тримання під вартою не може бути застосований, зокрема, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, при цьому ОСОБА_4 не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто відсутні будь-які стримуючі фактори соціального характеру, а тому існує ризик переховуватись від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з того, що ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом. Оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані свідків, їх місця мешкання, останні в судовому засіданні ще не були допитані, а внаслідок впливу ОСОБА_4 на них шляхом погроз, вмовлянь, чи іншим способом, вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції він може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб, при цьому він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 постійного місця проживання та батьків похилого віку не є вирішальною обставиною та не спростовує наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, тому з урахуванням встановлених під час розгляду даного клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 177-178, 183, 194, 196-199, 331, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 10.03.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1