Справа № 461/5504/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1095/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про зобов`язання вчинення дій - внесення відомостей до ЄРДР,

за участю скаржника - ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про зобов`язання вчинення дій. ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить внести відомості в ЄРДР за його заявою та дати доручення ДБР розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалась на те, що з тексту скарги та долучених до неї документів не вбачається вчинення заявником обов`язкових дій у виді звернення до органу досудового розслідування з відповідною заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, а є такою, якою ініціюється саме перед слідчим суддею внести відомості до ЄРДР та зобов`язання уповноважених осіб розпочати досудове розслідування.

Таким чином, скарга ОСОБА_6 направлена на зобов`язання вчинення дій, які не входять до переліку оскаржень дій чи бездіяльності, прямо передбаченою спеціальною нормою кримінального процесуального закону в силу порушення процедури ініціювання обов`язкових дій, невиконання яких в подальшому може бути оскаржена як бездіяльність у кримінальному провадженні в формі та спосіб, передбачений Главою 26 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що прохальна частина скарги ОСОБА_6 про зобов`язання до вчинення дій, не підлягає оскарженню, а тому, відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді; зобов`язати суд першої інстанції належним чином перевірити доводи викладені в скарзі та скерувати до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, для належного вирішення по суті заявлених вимог, згідно чинного законодавства. Копію ухвали отримав 03.08.2023 і 06.08.2023 подає апеляційну скаргу.

Апелянт наполягає, що незаконно утримується під вартою оскільки вирок не набув законної сили вже 3 роки, всупереч вимог ст.62 Конституції України та положення гл.18 КПК України. Матеріали кримінального провадження відсутні. Апелянт зазначає, що звернувся до ДБР, розташованого в м. Києві, зі скаргою про визнання його потерпілим та розпочати досудове розслідування через незаконне позбавлення його волі та порушення його прав, як громадянина України, але нічого не відбувається, є лише ігнорування та бездіяльність. Ним була подана заява про внесення відомостей до ЄРДР та розпочати досудове слідство і здійснити перевірку законності утримання його під вартою.

Апелянт вважає, що є обґрунтована підозра, що він утримується в ЛУВП-19 незаконно через відсутність судового рішення, яке набрало законної сили. Крім того інформує, що кримінальна справа щодо нього сфабрикована та завдяки тому, що Донецька обласна прокуратура має вплив на суддів Донецького апеляційного суду, а тому продовжує фабрикацію справи приймаючи її до розгляду з винесенням ухвали судом першої інстанції, яка оскарженню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальним правопорушенням) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 подав до суду першої інстанції скаргу про необхідність внесення відомостей в ЄРДР оскільки вважає, що його незаконно утримують під вартою в ДУ «Львівська УВП №19» так як стосовно нього немає вироку який набув законної сили.

Як з`ясовано в суді апеляційної інстанції відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був винесений вирок 08.04.2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області у кримінальному провадженні № 0000585 від 12.05.2016, та його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України на підставі ч.1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом повного приєднання невідбутого покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2016 року у виді 2 років позбавлення волі, новопризначеним покаранням за цим вироком, остаточно визначивши йому до відбування покарання у виді 17 (сімнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. Строк відбування покарання рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 - з 12 травня 2016 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишено без змін. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), з 12 травня 2016 року по день набрання вироку законної сили.

Відтак вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 17 років і запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Вирок не вступив у законну силу оскільки був оскаржений до суду апеляційної інстанції стороною захисту.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що не набуття вироком законної сили, у зв`язку з оскарження до суду вищої інстанції, не може слугувати для зміни запобіжного заходу чи визнання підстав утримання, як незаконними, оскільки розгляд в суді апеляційної інстанції не був здійснений вчасно через непереборну силу, а саме введення воєнного стану в Україні та ведення бойових дій безпосередньо у Донецькій області. Такі підстави унеможливлюють вчинення судочинства в таких умовах, однак не перешкоджають виконанню рішення в частині запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним, на підставі результату судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні згідно чинного законодавства , оскільки вимоги та мотиви скаржника по суті є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з діяннями та рішеннями прийнятими стосовно нього.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, оскільки, у заяві ОСОБА_6 відсутні конкретні фактичні дані, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Відтак колегія суддів дійшла переконання, що слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.07.2023 є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 92, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про зобов`язання вчинення дій - внесення відомостей до ЄРДР- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: