Справа № 157/578/23 Провадження №11-кп/802/556/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, військовослужбовець Збройних Сил України, в силу ст.89 КК України судимості немає,

засуджений за ч.1 ст.369 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 11 грудня 2022 року близько 23.00 години, під час здійснення патрулювання та виконуючи свої службові обов`язки по відпрацюванню порушень водіями Правил дорожнього руху по визначеному маршруту працівниками поліції на автодорозі Т 0311, що поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області, було виявлено автомобіль марки «VOLVO XC90», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який не мав права на керування вказаним транспортним засобом, без чинного страхового полісу, тобто всупереч вимогам п.п.2.1а, 2.1г Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

В подальшому 11.12.2022 близько 23 години 27 хвилин ОСОБА_8 під час винесення щодо нього постанови про адміністративне правопорушення за ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, знаходячись в салоні службового (патрульного) автомобіля марки «Renault Duster», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з метою уникнення адміністративної відповідальності, умисно висловив інспектору СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 та поліцейському СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 пропозицію надання неправомірної вигоди, при цьому дістав з кишені власної куртки дві банкноти Національного Банку України номіналом 1000 гривень, серійний номер ЕГ 4967913, та 500 гривень, серійний номер ЄИ 5955969, за не вчинення дій з використанням наданої поліцейським влади, зокрема, не складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, поклав їх між переднім сидінням автомобіля, а після відмови та неодноразових попереджень про незаконність таких дій з його боку, перемістив зазначені купюри на переднє пасажирське сидіння службового автомобіля, тим самим надав працівникам поліції неправомірну вигоду в сумі 1500 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок в частині призначеного покарання необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку, тривалий час воював за Україну проти РФ. Також зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги те, що обвинувачений мав колись судимість, яка знята, що призвело до призначення надто суворого покарання. Просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.369 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині - відсутні.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, про можливість пом`якшення обвинуваченому покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу винного, який є особою, яка не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення під час відпустки з військової служби і не прибув з відпустки на місце розташування підрозділу, вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання.

При цьому також враховано і наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на підставі чого судом призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу, наближеного до мінімального розміру, визначеного санкцією ч.1 ст.369 КК України.

Таким чином, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд врахував та зазначив, що обвинувачений є особою яка немає судимостей, а тому доводи захисника про те, що суд призначаючи покарання безпідставно взяв до уваги те, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу, яке за розміром наближене до мінімального покарання, визначеного ч.1 ст.369 КК України, у зв`язку із чим апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання.

Призначене судом покарання ОСОБА_8 повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: