ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3027/23 Справа № 932/6189/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000038 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 330 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України щодо структури, змісту, форми складання, підписання та затвердження.

Зокрема, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення із зазначенням статті та частини статті КК України.

Зазначає, що стороною захисту в підготовчому судовому засіданні не ставилося питання про порушення права на захист і неконкретності обвинувачення, та заявлено щодо призначення обвинувального акта до судового розгляду по суті.

Посилається на те, що суд під час підготовчого судового засідання, надаючи аналіз фактичним обставинам кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, та зазначивши в ухвалі, що під час судового розгляду цього кримінального провадження не будуть встановлені нові фактичні обставини, які дозволять прокурору змінити обвинувачення, вийшов за межі питань, передбачених ст.314 КПК України, фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни формулювання обвинувачення.

Захисником ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду від 26.07.2023 року залишити без змін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 330 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що за змістом обвинувального акта, ОСОБА_8 , використовуючи свої службові повноваження як начальник сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, з корисливих мотивів, організував збір та передачу відомостей, що становлять службову інформацію, отриману в процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності з метою її подальшої передачі стороннім особам, в тому числі представникам іноземних установ і організацій.

Проте, які саме службові повноваження використовував ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованих йому дій обвинувальний акт не містить.

Також зазначено, що ОСОБА_8 в період часу з 30.01.2023 по 07.02.2023 року зібрав службову інформацію. Однак, яким чином він організував та зібрав ці відомості, та яка саме оперативно-розшукова діяльність здійснювалась саме ним і в рамках якої справи, які саме професійні можливості ним використовувались задля вчинення правопорушення обвинувальний акт не містить.

Окрім того, висунуте обвинувачення ОСОБА_8 не містить даних про те, що зібрана та передана ним інформація є службовою, а також те, що обвинувачений достеменно знає про обмеження з використанням службової інформації, в тому числі і щодо збору та передачі іншим особам.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що дані відомості були передані представнику іноземної держави, але взагалі не вказано, якій саме організації була передана ця інформація, також не зазначено, який намір і яким чином дана іноземна організація мала використовувати цю інформацію та в яких саме службових цілях.

Також в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 передав шляхом пересилання на мобільний телефон представника іноземної організації в електронному додатку електронний файл, який містив в собі службову інформацію, зібрану в процесі оперативно-розшукової діяльності, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Проте зміст висунутого обвинувачення взагалі не містить посилань, внаслідок чого інкриміновані дії ОСОБА_8 не містять ознак державної зради або шпигунства, хоча для кваліфікації дій за ст. 330 КК України це є обов`язковим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення не може бути визнане конкретним, а тому зазначене свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 є неконкретним, оскільки не містить визначених законом обов`язкових відомостей про об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Проте, як убачається зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як прокурор з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення щодо ОСОБА_8 та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

Встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Тому, колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Також слід зазначити, що у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд зазначає формулювання обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4