У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005967.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 10.03.2024 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати відносно останньої більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку про ненадання прокурором доказів існування ризику незаконного впливу на свідків, але в той же час зазначив про наявність доказів існування ризику знищення, сховання, або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Захисник вважає, що встановлений слідчим суддею ризик - відсутній, оскільки підозрюваній не відомий обсяг слідчих дій, та які саме речі чи документи, мають доказове значення у справі. Ризик переховування від слідства спростовується тим, що підозрювана, після де окупації м. Херсону, не виїхала на непідконтрольну Україні територію, а, разом з матір`ю похилого віку, переїхала до м. Львів. Крім того, підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, здала власний закордонний паспорт до правоохоронних органів, будь-яких дій направлених на переховування від слідства не здійснювала.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005967 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника директора з оперативної роботи та медицини катастроф КНП «ОТЦЕМД та МК» ХОР (наказ № 211кл від 16.07.2015 р.), будучи громадянкою України, знаходячись в м. Херсон Херсонської області, достовірно знаючи про окупацію території Херсонської області, діючи умисно, у період воєнного стану, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки дій та рішень окупаційної адміністрації держави-агресора РФ, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, та сповідуючи проросійські погляди, прийняла пропозицію невставлених досудовим розслідуванням представників окупаційної адміністрації держави-агресора РФ, в тому числі ОСОБА_8 , у червні місяці 2022 року, але не раніше 08.06.2022 р. (точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено) зайняла аналогічну посаду заступника, в так званому «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК» та продовжила виконувати службові обов`язки та керувати підпорядкованими їй структурними підрозділами вказаної установи.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої 27.12.2019 р. директором КНП «ОТЦЕМД та МК» ХОР», ОСОБА_5 , як заступник директора з оперативної роботи та медицини катастроф є керівником цього підприємства, що організовує оперативну роботу Центру та надання екстреної медичної допомоги населенню на догоспітальному етапі та при надзвичайних ситуаціях з великою кількістю потерпілих і хворих, медичне забезпечення масових заходів.

Також, відповідно до наказу № 663 від 25.09.2020 р. «Про затвердження структури КНП «ОТЦЕМД та МК» ХОР», а також положень про відділи, заступнику директора з оперативної роботи та медицини катастроф ОСОБА_5 підпорядковуються наступні структурні підрозділи підприємства: відділ автоматизованих систем управління та зв`язку, відділ екстреної медичної катастрофи та медицини катастроф, а також центральна оперативна диспетчерська.

Перебуваючи на посаді заступника директора з оперативної роботи та медицини катастроф, так званого «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК», ОСОБА_5 здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Олеся Гончара, 6, в період часу з червня 2022 року по 11.11.2022 р., з метою завдання шкоди Україні вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора РФ шляхом підтримки дій та рішень окупаційної адміністрації держави-агресора РФ.

Діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, а саме указу так званого «голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області» № 027-р від 23.05.2022 р., яким затверджено на території Херсонської області обіг національної валюти держави-агресора РФ російського рубля, проведення безготівкових операцій суб`єктами господарювання в російських рублях та конвертацію української гривні в російський рубль, ОСОБА_5 повністю підтримала позицію ОСОБА_8 щодо відкриття розрахункового рахунку, так званого «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК» № у валюті РФ - російських рублях, а також у видачі заробітної плати працівникам так званого «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК» у валюті держави-агресора - російський рубль та безпосередньо отримувала заробітну плату у валюті держави-агресора РФ - російських рублях.

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи підтримувати дії й рішення окупаційної адміністрації держави-агресора РФ, так названого «департаменту охорони здоров`я Херсонської області», подала свою кандидатуру на призначення її головним позаштатним спеціалістом так званого «Міністерства охорони здоров`я Херсонської області, яку погоджено та призначено відповідно до наказу № 657/1 від 21.09.2022 р.

Крім того ОСОБА_5 , діючи на підтримку рішення окупаційної адміністрації держави-агресора РФ - так званої «військово-цивільної адміністрації Херсонської області», а саме наказу так званого «виконуючого обов`язки міністра охорони здоров`я Херсонської області ОСОБА_9 » № 830 від 20.10.2022 р. щодо вжиття заходів медичними закладами окупованої області так званими «ГБУЗ» до підготовки евакуаційних заходів та усного розпорядження так званого міністра охорони здоров`я Херсонської області ОСОБА_9 щодо евакуації 11 малолітніх дітей з м. Херсона, організувала надання шести автомобілів екстреної медичної допомоги разом з відповідним медичним персоналом до Комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний Будинок дитини» Херсонської обласної ради за адресою: м. Херсон, вул. Іллюші Кулика, 149-а, на базі якого окупаційною адміністрацією держави-агресора РФ незаконно створено так званий «ГБУЗ «Херсонский областной дом ребенка», для їх перевезення до адміністративної межі тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим.

20.10.2022 р. ОСОБА_5 , діючи на шкоду Україні, підтримуючи дії і рішення окупаційної адміністрації держави-агресора РФ щодо евакуації дітей з м. Херсона, особисто, а також через працівників центральної оперативної диспетчерської незаконно створеного «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК» надала усну вказівку підпорядкованим їй фельдшерам та водіям карет швидкої допомоги вказаного підприємства про необхідність прибути 21.10.2022 р. на автомобілях екстреної медичної допомоги до незаконно створеного, так званого «ГБУЗ «Херсонский областной дом ребенка», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. вул. Іллюші Кулика, 149-а, для перевезення 11 малолітніх дітей до адміністративної межі тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим.

Надалі 21.10.2022 р. близько 09.00 год. ОСОБА_5 , продовжуючи свою протиправну діяльність, з метою завдання шкоди Україні шляхом примусового переміщення неповнолітніх громадян України, перебуваючи на території незаконно створеного «ГБУЗ «Херсонский областной дом ребенка», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Іллюші Кулика, 149-а, діючи на підтримку дій і рішень окупаційної адміністрації держави-агресора РФ, щодо проведення евакуаційних заходів, надала усну вказівку фельдшерам про необхідність розміщення 11 дітей, які є громадянами України: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_10 , до автомобілів екстреної медичної допомоги та подальшого їх протиправного перевезення з тимчасово окупованого РФ м. Херсону на територію тимчасово окупованого РФ Кримського півострова.

Крім того ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, діючи на підтримку рішення окупаційної адміністрації держави-агресора РФ - так званої «військово-цивільної адміністрації Херсонської області», а саме наказів, так званого «виконуючого обов`язки Міністра охорони здоров`я Херсонської області» № 830 від 20.10.2022 р. «Про організацію роботи ГБУЗ Херсонської області», щодо вжиття заходів медичними закладами окупованої області, так званими «ГБУЗ» до підготовки евакуаційних заходів, № 1 від 28.10.2022 р. «Про організацію евакуації ГБУЗ «ОТЦЕМД та МК», № 2 від 28.10.2022 р. «Про організацію евакуації ГБУЗ Херсонської області», № № 3, 4 від 28.10.2022 р. «Про внесення доповнень до наказу № 1 від 28.10.2022 р.» та розпорядження так званого «виконуючого обов`язки губернатора Херсонської області» № 105-р від 28.10.2022 р. «Про деякі заходи при евакуації з прибережної частини Херсонської області» про обов`язковий вивіз (евакуацію) підприємств, установ та організацій та товарно-матеріальних цінностей, у період з 28.10.2022 р. по 10.11.2022 р., з метою забезпечення подальшої незаконної діяльності так званого «ГБУЗ Херсонской области «ОТЦЭМП и МК», у три етапи організувала та забезпечила незаконне переміщення з території підстанції № 3 КНП «ОТЦЕМД та МК» ХОР, розташованої за адресою м. Херсон, вул. Ладичука, 148, на тимчасово окуповану частину лівобережжя Херсонської області, автомобілів швидкої допомоги загальною кількістю 24 штук, які перебували на балансі КНП «ОТЦЕМД та МК» ХОР.

10.01.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто, не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів. викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак, цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 22.11.2022 р., допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , наказів № 391 від 28.10.2022 р., № 393 від 29.10.2022р., № 399/а від 10.11.2022 р., листа КНП «Херсонській обласний будинок дитини» ХОР № 67 від 12.10.2023 р., карти виїзду швидкої медичної допомоги від 21.10.2022 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

При цьому, на даному етапі провадження, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема встановлювати наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р., суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що ОСОБА_5 обізнана про осіб, яким можуть бути відомі обставини кримінального правопорушення, тому цей ризик є доведеним.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, апеляційним судом враховуються і імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, за змістом яких, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3