Справа № 237/1116/20
Провадження № 1-кп/204/239/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 17.01.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого 08.12.2010 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково на підставі рішення Будьоновського районного суду м. Донецька від 11.09.2015 року, маючий не відбуту частину покарання - 2 роки 2 місяці 27 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2020 року близько 17:20 години ОСОБА_6 , зустрівшись зі своїм знайомим ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння, пішли за адресою:

АДРЕСА_3 , для подальшого розпиття алкогольних напоїв.

Перебуваючи у будинку за вказаною адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно випили близько 300 мл горілки, після чого направились в бік адреси мешкання. Під час того, як вони йшли в напрямку вул. Чкалова в м. Красногорівка, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла сварка.

Під час сварки у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

3 метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно,

усвідомлюючи протиправних характер свої дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків - отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, перебуваючи біля будинку №74 по вул. Чкалова в м. Красногорівка, наніс не менш двох ударів правою ногою в область тулуба ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_6 залишив ОСОБА_7 лежати на землі, а сам пішов за адресою свого мешкання.

Того ж дня близько 22:00 години ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_7 , який на той час знаходився біля будинку АДРЕСА_4 . Під час сварки, продовжуючи свій противоправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_6 наніс не менш чотирьох ударів долонями обох рук по обличчю ОСОБА_7 , який вже знаходився в положенні лежачi на спині, після чого схопивши обома руками голову ОСОБА_7 завдав ще не менш чотирьох ударів об землю.

Після чого, ОСОБА_6 залишив ОСОБА_7 , який в цей час пiдвiвся, сидіти на землі, а сам пішов за адресою свого мешкання.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритих багато уламкових переломів 3-5 ребер справа по передній пахвовій лінії з розривами верхньої долі правої легені уламками ребер, правобічний напружений гемопневмоторакс (300 мл крові та повітря) з ателектазом правої легенi та зміщенням серединних структур середостіння ліворуч, п`ять забитих ран тім`яно-потиличної області голови, крововилив у м`який покрив голови тім`яно-потиличної області, дрібні крововиливи під тверду мозкову оболонку головного мозку в проекції потиличних долей, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, від яких потерпілий помер.

Причиною смерті ОСОБА_7 є тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з багато уламковими переломами 3-5 ребер праворуч, розривами парієнтальної плеври та тканини верхньої долі правої легені, що ускладнилося розвитком правобічного напруженого гемо пневмотораксу зі зміщенням серединних структур середостіння та плевропульмональним шоком.

Смерть ОСОБА_7 настала за 8-12 годин до моменту дослідження його трупу в морзі (17.01.2020, 12.30 година).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав у повному обсязі та показав, що ОСОБА_7 його знайомий, сусід по АДРЕСА_2 , іноді вони з ним разом рибалили, вживали алкогольні напої.

16.01.2020 року, близько 15.00 години, йдучи по вул.Седова, він зустрів ОСОБА_7 , який їхав на велосипеді, був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_6 допомогти йому здати металобрухт. Вони домовились, що ОСОБА_6 зачекає ОСОБА_7 у дворі його будинку. Через 20-30 хвилин приїхав ОСОБА_7 та сказав, що вжив ще спиртні напої. Потім ОСОБА_7 , сівши на лавку, почав засинати, ОСОБА_6 запропонував йому поїхати за металобрухтом на наступний день, однак ОСОБА_7 наполягав їхати у цей день. Вони пішли пішки до вул. Шмідта. Потім ОСОБА_7 сів на велосипед, з якого впав один чи два рази, у зв`язку з чим далі вони пішли пішки. Дійшовши до покинутого двору по вул. Шмідта, вони взяли кілька сіток від ліжка, які ОСОБА_6 очистив від бур`янів, завантажив на багажник велосипеда та повіз до пункту прийому металобрухту. ОСОБА_6 поїхав, через деякий час його наздогнав ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_7 впав третій раз. Далі вони пішли пішки, велосипеди котили. ОСОБА_7 знову впав, це було приблизно о 18.00 годині. На пункті прийому металобрухту, зваживши метал, ОСОБА_6 отримав від приймальника 45 грн. В цей час приїхав ОСОБА_7 . Разом з ним вони пішли в магазин, де останній купив продукти та запитав ОСОБА_6 , чи залишились у нього гроші. ОСОБА_6 відповів, що залишилось 20 грн, після чого ОСОБА_7 запропонував випити самогон. ОСОБА_6 поїхав на АДРЕСА_3 , де продавали самогон, ОСОБА_7 поїхав за ним. Там ОСОБА_7 знову впав. Знаходячись на вул. Чкалова, вони купили самогон усього 300 гр., випили його, пішли. По дорозі ОСОБА_7 декілька разів падав, ОСОБА_6 допомагав йому підніматися. В один з таких разів ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 залишитися на місці поки він відвезе велосипеди, а потім повернеться до нього. У дворі ОСОБА_7 . ОСОБА_6 зустрів сусіда ОСОБА_8 , якому пояснив, що привіз велосипед, це було приблизно о 20.00 год. Потім на своєму велосипеді ОСОБА_6 поїхав на вул. Чкалова, туди, де залишився ОСОБА_7 . Повернувшись на місце, ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_7 сидить на землі на тротуарі, він не розумів, де він знаходиться, що відбувається, не впізнавав ОСОБА_6 , останній же запропонував їхати ОСОБА_7 додому. Той сказав, що хоче їсти, попросив приготувати йому їжу. Вони домовились, що він повернеться сам. ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_7 додому, зварив кашу. Близько 22.00 години ОСОБА_7 ще не було, тому ОСОБА_6 вирішив йти за ним. Вийшовши, побачив, що ОСОБА_7 знаходиться вкінці вулиці, тримався за чийсь паркан, сидів без шапки. З двору вийшов чоловік, попросив, щоб вони пішли. ОСОБА_6 підняв ОСОБА_7 , попросив триматися за багажник велосипеда, він не міг. Тоді ОСОБА_6 посадив ОСОБА_7 на раму велосипеда і вони поїхали. ОСОБА_7 почав кричати, що у нього болять ноги. Вони зупинились, він встав та впав. ОСОБА_6 його підняв, знову посадив на багажник велосипеда та котив. ОСОБА_7 впав, він попросив, щоб вони посиділи, відпочили, ОСОБА_6 наполягав, щоб вони пішли додому, потім ОСОБА_6 все це набридло, він залишив ОСОБА_7 і пішов додому.

Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_6 просив суд перекваліфікувати інкриміноване йому кримінальне правопорушення з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 136 КК України.

17.01.2020 о 07.45 годині ОСОБА_6 вийшов з дому, від сусідки дізнався, що ОСОБА_7 лежить мертвий. ОСОБА_6 пішов до сусіда ОСОБА_9 , якому розказав, що сталося з ОСОБА_7 . Вони з ОСОБА_10 випили пляшку, потім ОСОБА_6 сказав, що піде до поліції і все розкаже. Однак, працівники поліції приїхали раніше. ОСОБА_6 забрали до міського відділу поліції, де він розказав, як усе було, але йому не повірили, почали загрожувати застосуванням фізичного насильства, били, знущалися. Через деякий час його привезли додому до ОСОБА_7 , а потім назад до відділу поліції, де знову застосовували фізичне насилля, у зв`язку з чим ОСОБА_6 дав покази, що бив ОСОБА_7 . При цьому допит ОСОБА_6 відбувався без присутності захисника, захисник з`явився на наступний день. Протягом проведення досудового слідства працівники поліції постійно погрожували йому тому він продовжував давати покази, що скоїв злочин, що і як показувати під час слідчого експерименту йому також вказували працівники поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що ОСОБА_7 не бив, на його думку ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження при падіннях.

Не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні сукупністю наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив судовий розгляд провести без його участі у судовому засіданні, міру покарання просив призначити на розсуд суду.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17.01.2020 року, фототаблиці та схеми до нього встановлено, що проведено огляд відкритої ділянки місцевості, розташованої за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, м. Красногорівка, вул.Сєдова, під час огляду зафіксована обстановка на місці події, на відкритій ділянці місцевості виявлено труп чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями. З місця події вилучено: змиви РБК на марлевому тампоні; мобільний телефон «MAXCOM» білого кольору; сорочка синього кольору в клітину; недопалок цигарки «Marvel»; куртка чорного кольору (т.1, а.с.128-145).

Згідно з протоколом огляду трупа від 17.01.2020 року в приміщенні Мар`їнського відділення Донецького обласного бюро СМЕ, на ношах, проведено огляд трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявленого 17.01.2020 року біля будинку АДРЕСА_5 . На трупі ОСОБА_7 зафіксовані тілесні пошкодження. Під час огляду вилучено: зразок крові від трупу ОСОБА_7 на марлі, футболку бірюзового кольору (т.1, а.с.146-148).

Згідно з висновком експерта № 13 від 05.03.2020 року встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження:

- закриті багато уламкові переломи 3-5 ребер справа по передній пахвовій лінії з розривами парієнтальної плеври та розривами верхньої долі правої легені уламками ребер, правобічний напружений гемо пневмоторакс (300 мл крові та повітря» з ателектазом правої легенi та змiщенням серединних структур середостіння ліворуч, які утворились при життєво, незадовго до настання смерті, від дії тупих предметів, мають ознаки

тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- п`ять забитих ран тім`яно-потиличноi області голови, крововилив у м`який покрив

голови тім`яно-потиличноi області, дрібні крововиливи під тверду мозкову оболонку

головного мозку в проекції потиличних долей, які утворились при життєво, незадовго до

настання смерті, від дії тупих предметів, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що

потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та не знаходяться у причинному зв`язку з

настанням смерті;

- садна виличної області справа з переходом на праву щоку, чола справа підборіддя

справа, колінних суглобів, 2-4 пальців правої кисті, 2-5 пальців лівої кисті, поверхнева забита рана та синець правого передпліччя, синці правоi виличної області та лівого ліктьового суглобу, які утворились при життєво, незадовго до настання смерті, вiд дії тупих предметів чи при удари о такі при неоднократному падінні з положення стоячи, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Яких-небудь інших ушкоджень при дослідженні трупа не виявлено.

Причиною смерті ОСОБА_7 стала тупа травма грудної клітини з багато уламковими переломами 3-5 ребер праворуч, розривами парієнтальної плеври та тканини верхньої долі правої легені, що ускладнилося розвитком правобічного напруженого гемо пневмотораксу зі зміщенням серединних структур середостіння та плевро-пульмональним шоком.

Згідно міри розвитку трупних явищ, смерть ОСОБА_7 настала за 8-12 годин до моменту дослідження його трупу в морзі (17.01.20 о 12.30).

При судово-токсикологічному дослідженні трупа виявлено спирт етиловий у концентрації: в крові 1,85 г/л, в сечі 2,48 г/л, що може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т.1, а.с.149-151).

Згідно з довідкою щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів № 21 від 17.01.2020 року, виданої КНП «Мар`їнська центральна районна лікарня» у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (т.1, а.с.152).

Згідно висновку експерта № 16 від 17.01.2020 року встановлено, що у ОСОБА_6 яких-небудь ушкоджень чи слідів від них на голові, обличчі, тулубі та кінцівках не виявлено (т.1, а.с.154).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2020 року за участю ОСОБА_6 , встановлено, що під час вказаної слідчої дії останній у присутності захисника ОСОБА_12 , у присутності двох понятих, розказав про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та показав про механізм їх спричинення, зокрема вказав на спричинення ним ОСОБА_7 двох ударів ногою, взутою в армійські чоботи, в бік, показав, що бив його об землю (т.1 а.с.158-163).

Згідно з висновком експерта №4 від 11.03.2020 року встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , могли утворитися за обставин,

вказаних підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за

участю підозрюваного, а саме: закриті багатоуламкові переломи 3-5 ребер справа по

передній пахвовій лінії з розривами парiєтальноi плеври та розривами верхньої долі правої

легенi уламками ребер, правобічний напружений гемопневмоторакс (300мл крові та повітря) з ателектазом правої легенi та зміщенням серединних структур середостіння ліворуч, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; п`ять забитих ран тім`яно-потиличноi області голови, крововилив у м`який покрив голови тім`яно-потиличної області, дрiбнi крововиливи під тверду мозкову оболонку головного мозку в проекції потиличних долей, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Тiлесні ушкодження, виявлені на трупi ОСОБА_7 , утворились не менш чим

від 5 травматичних дій в область тiм`яно-потиличноi частини голови, не менш чим 1

травматичної дії в область грудної клітини справа та не менш чим від 5 травматичних дій в область обличчя та кiнцiвок.

Тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_7 , у вигляді тупої травми

грудної клітини з багатоуламковими переломами 3-5 ребер праворуч, розривами парієнтальної плеври та тканини верхньої долі правої легені, що ускладнилося розвитком правобічного напруженого гемопневмотораксу зі зміщенням серединних структур середостіння та плевро-пульмональним шоком утворились від дii тупого предмету з обмеженою поверхнею, який діяв з великою силою та могли утворитись від двох ударів ногою людини, взутої у шкіряний армійський чобіт.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тiлi

ОСОБА_7 , його положення в момент нанесення йому тілесних ушкоджень

змінювалось.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , у вигляді саден виличної області

справа з переходом на праву щоку, чола справа, підборіддя справа, колiнних суглобів, 2-4

пальців правої кисті, 2-5 пальцiв лівоi кисті, поверхневої забитоi рани та синця правого

передпліччя, синців правоi виличної області та лівого ліктьового суглоба, могли утворитись при падінні з положення стоячи (т.1, арк.с.156-157).

Згідно з протоколом огляду від 18.01.2020 року та фототаблиці до нього встановлено, що у присутності ОСОБА_6 та двох понятих проведено огляд добровільно наданих ОСОБА_6 особисті речі, в яких він був одягнений 16.01.2020 року, під час вуличної сварки з ОСОБА_7 та в момент нанесення останньому тілесних ушкоджень, а саме оглянуто: чоловічі чоботи чорного кольору, штани чоловічі чорного кольору (т.1, а.с.168-172).

Згідно з постановою слідчого СВ Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області про визнання речовими доказами від 18.01.2020 року, речовими доказами у кримінальному провадженні визнано: мобільний телефон марки «MAX COM» білого кольору, недопалок цигарок «Marvel», змиви речовини бурого кольору, сорочка синього кольору в клітину, куртка чорного кольору, футболка бірюзового кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , чоботи чорного кольору шкіряні та штани чоловічі чорного кольору, що належить ОСОБА_6 , паперовий конверт, в якому містяться зразки крові ОСОБА_7 (т.1,а.с.173-174).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 71 від 28.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_6 в період часу який відповідає періоду здійснення інкримінованого діяння, ОСОБА_6 будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, недоумством, іншим хворобливим станом не страждав. Був психічно здоровою людиною. В період часу, що відповідає вчиненню інкримінованого йому правопорушення знаходився в стані гострої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом в період часу відповідний інкримінованому діянню міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На час здійснення інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 в стані тимчасового розладу душевної діяльності не знаходився. На момент огляду ОСОБА_6 будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, недоумством, іншим хворобливим станом не страждає. Є психічно здоровою людиною. За своїм психічним станом в період часу відповідний інкримінованому діянню може усвідомлювати свої дії і керувати ними (т.1, а.с.176-181).

Згідно з висновком експерта № 102 від 05.02.2020 року в зразку крові потерпілого ОСОБА_7 встановлена група крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.п.183-184).

Згідно з висновком експерта № 102/1 від 17.02.2020 року в двох слідах на чоловічих штанах, що належать ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини. В інших слідах наявність крові не встановлена.

При серологічному дослідженні слідів крові на чоловічих штанах, виявлений тільки антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогеманлютиніном анти В.

Враховуючи результати серологічного дослідження слідів крові на чоловічих штанах і групову властивість крові потерпілого ОСОБА_7 , не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від нього, оскільки антиген А, властивий його груповій характеристиці крові (т.1, а.с.186-188).

Згідно з висновком експерта № 102/3 від 13.02.2020 року на сорочці та куртці доставлених на дослідження, встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові на сорочці на куртці виявлені антигени Аі Н, які характеризують групу крові А з ізогемаглютиніном анти В та супутнім антигеном Н. Враховуючи групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_7 та результати серологічного дослідження слідів крові на сорочці, на куртці ці сліди крові можливо належить потерпілому ОСОБА_7 (т.1, а.с.190-192).

Згідно з висновком експерта № 102/2 від 17.02.2020 року на чотирьох марлевих тампонах зі змивами з місця події встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні слідів крові на чотирьох марлевих тампонах за змивами з місця події виявлений антиген А, а на одному марлевому тампоні, ще і ізогемаглютинін анти В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі можливо і від потерпілого ОСОБА_7 оскільки виявлений антиген А, властивий його груповій характеристиці (т.1, а.с.195-197).

Під час судового розгляду прокурор відмовилась від допиту свідків сторони обвинувачення у зв`язку з неможливістю забезпечення їх явки у судове засідання.

З урахуванням перевірки щодо місця знаходження свідків, проведеної органом поліції за дорученням прокурора, результати якої відображені у рапорті о/у СКП відділу поліції № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 23.01.2024, суд визнав об`єктивно неможливим допит свідків обвинувачення за клопотанням обвинуваченого.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, що були досліджені судом, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та в повній мірі доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає достовірними та правдивими показання останнього, надані ним під час слідчого експерименту від 18.01.2020, оскільки зазначені показання обвинуваченого щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 є чіткими та послідовними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, зокрема з висновком експерта № 4 від 11.03.2020, відповідно до якого згідно показань ОСОБА_6 , дані щодо механізму спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, розкритого ним при проведенні слідчого експерименту 18.01.2020, не суперечать механізму, розкритому лікарем судово-медичним експертом, а саме те, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , які є тяжкими тілесними ушкодженнями та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті утворились від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, який діяв з великою силою та могли утворитись від двох ударів ногою людини, взутої у шкіряний армійський чобіт.

Протокол слідчого експерименту підписаний ОСОБА_6 , його захисником, понятими, відповідно до протоколу, всі учасники були з ним ознайомлені, зауважень, доповнень, клопотань до протоколу не надходило.

Окрім того слід зауважити, що на час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 не було обрано запобіжний захід, він не був затриманий, був забезпечений захисником, з яким добровільно уклав договір про правову допомогу, що свідчить про те, що ОСОБА_6 не знаходився під контролем співробітників поліції. Зазначене підтверджується відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається відсутність погроз або примусу з боку учасників слідчої дії на підозрюваного, добровільність його дій, обізнаність з обставинами події, відсутність будь яких підказок та впливу з боку інших учасників.

З викладеного суд робить висновок, про те, що покази ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що він не наносив умисних ударів ОСОБА_7 , а тілесні ушкодження останній отримав від постійного падіння з велосипеда, є неправдивими і спростованими.

Крім того, суд відмічає те, що Закон надає можливість підозрюваному, обвинуваченому обирати собі різні варіанти захисту, за неправдиві покази він відповідальності не несе.

Разом з тим, судом перевірені доводи обвинуваченого про те, що в ході досудового слідства, а саме під час його допиту та в ході слідчого експерименту на нього чинився тиск з боку співробітників поліції, які детально казали йому, що саме необхідного говорити та, як саме необхідно все показувати під час слідчого експерименту. Так, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 20 травня 2022 року, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002204 не отримано відомостей щодо вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002204 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Крім того, покази обвинуваченого про те, що на нього був здійснений фізичний вплив з боку працівників поліції, які розповідали йому, які давати покази, та, що і як необхідно показувати на слідчому експерименті спростовується і тим, що ОСОБА_6 докладно описував обставини вчинення ним кримінального правопорушення, деталі, яких до цього співробітникам поліції відомі бути не могли, як і не могло бути відомо заздалегідь працівникам поліції, що саме певний механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 буде знаходитись у прямому зв`язку з виявленими тілесними ушкодженнями, які призвели до його смерті, що було встановлено експертом.

За висновками суду про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчить і виявлена кров померлого ОСОБА_7 на штанах ОСОБА_6 , в яких він був одягнений 16.01.2020, як зазначено ним власноручно у заяві про добровільне надання своїх речей працівникам поліції. При цьому, сліди крові виявлені на одежі саме обвинуваченого також свідчить про надуманість версій про його невинуватість та не причетність до злочину.

Ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Верховний Суд України у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року зазначив, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Відповідно до ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений, наносячи удари в область бічної сторони тулуба ОСОБА_7 повинен був розуміти розташування життєво важливих органів від спричиненні ударів у які може настати їх розрив, кровотеча та інші небезпечні для життя людини наслідки, тому свідомо припускав спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.

Крім того, суд також враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме ненадання допомоги потерпілому, який її потребував, та залишення його на землі.

Саме від дій ОСОБА_6 настали наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 , тому між діями обвинуваченого і наслідками, що настали існує прямий причинний зв`язок.

Отже, позицію ОСОБА_6 щодо невизнання своєї вини, суд розцінює як засіб захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене. Така позиція обвинуваченого, на думку суду, викликана тяжкістю покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищезазначене суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 136 КК України.

Таким чином, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд доходить висновку про те, що подія злочину мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його умисні дії, що виразилися у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення особою кримінального правопорушення повторно.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, утриманців не має, за місцем проживання характеризується негативно.

Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером встановлених конкретних дій винного, ураховуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є злочином проти життя та здоров`я особи, суд вважає неможливим досягнення мети попередження вчинення нових злочинів і виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства. З урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим для ОСОБА_6 є покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його діяння, у виді реального позбавлення волі строком на вісім років. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні наслідки та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Таке покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 18 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його затримання відбулося 17.01.2020, суд зазначає, що то під час судового розгляду жодних об`єктивних даних, які б підтверджували факт затримання останнього у зазначену ним дату, судом не встановлено.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та вважає за необхідне речові докази: мобільний телефон марки «MAX COM» білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_13 ; недопалок цигарок «Marvel», змиви речовини бурого кольору, сорочку синього кольору в клітину, куртку чорного кольору, футболку бірюзового кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , чоботи чорного кольору шкіряні та штани чоловічі чорного кольору, що належить ОСОБА_6 , паперовий конверт, в якому містяться зразки крові ОСОБА_7 знищити.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.

Керуючись статтями 86, 100, 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань ( № 4)».

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 18 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Речові докази: мобільний телефон марки «MAX COM» білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_13 ; недопалок цигарок «Marvel», змиви речовини бурого кольору, сорочку синього кольору в клітину, куртку чорного кольору, футболку бірюзового кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , чоботи чорного кольору шкіряні та штани чоловічі чорного кольору, що належить ОСОБА_6 , паперовий конверт, в якому містяться зразки крові ОСОБА_7 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1