Справа № 754/681/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2024 року м.Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000243 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 дізнавач ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 831кв.м., що складається з нежитлових будівель літ.А 260 кв.м., літ.Б 275 кв.м., літ.В 296 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження, з метою збереження речового доказу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, наполягала за його задоволенні. Правова позиція обґрунтована потребами досудового слідства у встановленні обставини реєстрації об`єктів нерухомого майна. Попереджаючи можливість втрати речового доказу через можливість відчуження, відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України просила накласти арешт шляхом заборони розпорядження вказаним громадським будинком.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту, через невідповідність клопотання вимогам ч.1 ст.171 КПК України, щодо повноважень дізнавача на звернення до суду. А також, відсутність повідомлення про підозру у кримінальному провадженні знецінює твердження дізнання про незаконність реєстраційних дій нерухомого майна, тому визнання його речовим доказом не відповідає вимогам ст.98 КПК України. Крім того, опираючись на інтереси територіальної громади як власника земельної ділянки, поставив під сумнів доцільність арешту громадського будинку з метою припинення нанесення шкоди.

З`ясувавши правову позицію представників сторін, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

З 10.10.2023 ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000243 за фактом самовільного захоплення земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом розташування громадського будинку із господарчими будівлями та спорудами загальною площею 831кв.м., чим завдано значної шкоди її законному власникові - територіальній громаді м. Києва.

Постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 від 08.01.2023, громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 831кв.м., що складається з нежитлових будівель літ.А 260 кв.м., літ.Б 275 кв.м., літ.В 296 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до пунктів п`ятого та шостого статті 173 КПК України слідчий суддя, окрім іншого має враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що фабула правопорушення полягає у самовільному захопленні земельної ділянки, права власника відносно якої необмежені, то арешт об`єкта нерухомого майна, розташованого на ній та навіть визнаного речовим доказом, жодним чином не впливає на встановлення об`єктивної істини по справі.

Вжиття заходів щодо заборони розпорядження спірним об`єктом нерухомого майна, не відповідає меті забезпечення кримінального провадження, визначеної ч.2 ст.170 КПК України. Так, відновлення майнових прав власника земельної ділянки повинно відбуватись у господарчому процесі, або шляхом вжиття примусово-виконавчих дій за наявним судовим рішенням. З огляду на викладене, ініціювання дізнанням (прокурором) застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна шляхом заборони розпорядження, замість заборони вчинення дій щодо розпорядження земельною ділянкою є підміною понять та категорій у правозастосовної діяльності.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна, шляхом заборони розпорядження громадським будинком з господарськими будівлям та спорудами загальною площею 831 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000243 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1