Справа № 459/782/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/333/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000071 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 20.02.2023 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженої, самозайнятої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 20.02.2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн;

за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 867 грн.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, 1005,58 грн на відшкодування майнової шкоди та 3000 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3000 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Речовий доказ - медичну карту хворої ОСОБА_9 № 2996/112 - повернуто законному володільцю.

Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції через неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги мотивує тим, що обвинувальний вирок побудований на покликанні про те, що стосовно ОСОБА_10 29.04.2022 року було закрито кримінальне провадження порушене по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Однак судом не враховано, що постанову про закриття кримінального провадження було скасовано 15.02.2023. Відповідно немає підтверджень мотивів про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України. Інших доказів на підтвердження злочину у вироку не наведено. Звідси неповнота судового розгляду так як не досліджено зазначений вище факт.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції не проводилося підготовче судове засідання, що є суттєвим порушенням вимог КПК зокрема ст.ст. 314, 315, 324-345, відтак допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовно підставою для скасування вироку.

Крім того апелянт наголошує, що суд стягнув в користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а в користь ОСОБА_10 - 3000 грн., але вважає ці розміри моральної шкоди не відповідають принципам розумності та справедливості. Моральна шкода в такому розмірі потерпілим не може бути завдана зважаючи на ті тілесні ушкодження котрі вони отримали. На розсуд апелянта, вимога про стягнення моральної шкоди потерпілими заявлена виключно з метою власного збагачення. Судом першої інстанції не було враховано що обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складових цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. У даному випадку, суд першої інстанції на ці обставини справи не звернув уваги, та стягнув із ОСОБА_6 в користь потерпілих, надто великий розмір моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 приблизно о 13:00 год. 05.04.2022 року на території Червоноградського міського ринку, що на вул. Сокальській, 5 у м. Червонограді, Львівської області, на грунті неприязних відносин із ОСОБА_9 умисно нанесла руками декілька ударів по голові ОСОБА_9 та умисно подряпала руками її обличчя, чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою лівого ока, який проявився крововиливом в кон`юктиву лівого ока та ускладнився травматичним краєвим кератитом лівого ока та садна на лівій щоці, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_6 приблизно о 13:05 год. 05.04.2022 року на території Червоноградського міського ринку, що на вул. Сокальській, 5 у м. Червонограді, Львівської області, на грунті неприязних відносин зі ОСОБА_10 умисно подряпала руками його обличчя, чим спричинила йому тілесні ушкодження у виді подряпин на чолі, на чолі з переходом на виличну ділянку рани та ліву щоку, крововиливу в навколоорбітальній ділянці зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_9 ОСОБА_10 та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_11 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибули при цьому скерували заяву про розгляд справи в суді апеляційної інстанції без їх участі апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення а вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачена ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибула, її захисник просив слухати справу без її участі.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку ї захисника обвинуваченої. - адвоката ОСОБА_8 який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 К України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 вини у скоєнні кримінальних правопорушень, за ч.1, 2 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статтей обвинувачення. При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 05.04.2022 року.

З врахуванням перевірених матеріалів справи та доводів викладених в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_6 доведена доказами наявними у справі.

Крім того судом першої інстанції було враховано покази свідків по справі, які були допитані безпосередньо в судовому засіданні та проаналізував та надав оцінку іншим доказам наявним в матеріалах кримінального провадження.

Вина ОСОБА_6 підтверджується наступними документами, які були досліджені судом першої інстанції.

Висновком експерта № 034/2022 від 27.04.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 згідно наданих медичних документів та даних огляду були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою лівого ока, який проявився крововиливом в кон`юктиву лівого ока та ускладнився травматчним краєвим кератитом лівого ока та садна на лівій щоці, які могли утворитися 5 квітня 2022 року від дії тупих твердих предметів, до яких належать кулаки та нігті, і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Медичною картою стаціонарного хворого № 299/112 від 06.04.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_9 було госпіталізовано до КП «ЦМЛ ЧМР» з діагнозом забій лівого ока, травматичний краєвий кератит лівого ока, травматична субкон`юктивальна гематома зліва.

Заявою ОСОБА_10 від 05.04.2022 року, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , яка 05.04.2022 року, близько 13:00 год., завдала йому один удар пальцями правої руки по лівій частині обличчя, спричинивши тілесні ушкодження.

Висновком експерта №033/2022 від 07.04.2022 року, згідно з яким у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді подряпини на чолі, на чолі з переходом на виличну ділянку та ліку щоку, крововиливу в навколоорбітальній ділянці зліва, які могли утворитися 5 квітня 2022 року від дії тупих твердих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2022 року у торговому контейнері, що на території Червоноградського міського ринку, та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_12 відтворив обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2022 року у торговому контейнері, що на території Червоноградського міського ринку, та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_10 відтворив обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2022 року у торговому контейнері, що на території Червоноградського міського ринку, та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_9 відтворила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Відеозаписом з камери спостереження розташованої в КП «Червоноградський ринок», оглянутим в судовому засіданні, на якому зафіксовано, як ОСОБА_6 , підходячи до торгового контейнеру, в якому здійснює торгівлю ОСОБА_9 , скидає ковдру останньої на землю, після чого наносить потерпілій удар лівою рукою в обличчя. ОСОБА_10 , намагаючись перешкодити нанесенню подальших ударів та припинити сутичку, був схоплений чоловіком обвинуваченої за куртку, а остання нанесла йому в обличчя один удар.

Покликання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що в основу вироку про визнання її винною за ч.1 ст. 125 КК України було покладено саме дані про винесення дізнавачем постанови від 29.04.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000076 від 15.04.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, якою встановленого відсутність у діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та не враховано, що 15.02.2023 зазначена вище постанова була скасована, є безпідставними.

З постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15.02.2023, яка винесена прокурором Червоноградської окружної прокуратури ОСОБА_13 , вбачається, що скасування було зумовлене передчасністю прийняття такого рішення через неповнотою досудового розгляду, не з`ясування всіх обставин справи та не долучення до провадження всіх необхідних матеріалів.

Стосовно покликань апелянта про відсутність у справі ухвали підготовчого судового засідання та не проведення такого то слід звернути увагу, що ОСОБА_6 було обвинувачено у вчиненні кримінального проступку, за ч.1, 2 ст. 125 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого внесено зміни до КПК і КК та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Зокрема, згідно із положеннями ст.12 КК, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином кримінальне правопорушення, передбачене ч.1, 2 ст.125 КК, з 01.07.2020 року визначено кримінальним законом як кримінальний проступок.

Розгляд кримінального провадження щодо кримінальних проступків здійснюється на підставі ст. 381, 382 КПК України, якими передбачено, що суд першої інстанції після отримання обвинувального акту щодо вчинення обвинуваченої особи кримінального проступку у п`ятиденний строк невідкладно призначає судовий розгляд, який може бути проведено у спрощеному порядку.

Апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_6 про стягнення з неї надто великих розмірів моральної шкоди на користь потерпілих не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи цивільні позови потерпілі ОСОБА_10 (а.с.29-30), ОСОБА_9 (а.с.31-37) свої вимоги належним чином обгрунтували щодо отримання ними моральної шкоди від дій обвинуваченої, крім того ОСОБА_9 долучила до позову підтвердження своїх витрат, які вона понесла у зв`язку з необхідністю лікування та фотографії на яких відображено її травмування, які виникли від дій ОСОБА_6 .

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною третьою цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

На думку колегії суд, суд першої дотримався вимог закону при вирішенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди на користь потерпілих.

Зокрема, стягнувши моральну шкоду на Користь ОСОБА_9 у розмірі 10 000 грн, та на корисчть ОСОБА_10 в розмірі 3000 грн., місцевий суд належним чином мотивував своє рішення щодо співвідношення визначеного розміру шкоди тим моральним стражданням та переживанням потерпілих у зв`язку з ушкодженням їх здоров`я.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо спричиненої моральної шкоди, яка виразилась у стражданнях, що зазнали потерпілі внаслідок отриманих ушкоджень здоров`я.

З врахуванням зазначеного вище апеляційні вимоги обвинуваченої не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій покарання є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченої, для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченої, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 20.02.2023 року стосовно ОСОБА_6 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: