Справа № 638/6144/23
Провадження №1-кп/638/1397/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у залі судових засідань матеріали кримінального провадження № 0001165 від 19 травня 2023 року стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, студента ХАДУ за спеціальністю інженер автомобільного транспорту, не одруженого, утриманців не має, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, військовозобовязаного, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

встановив:

14 травня 2023 року приблизна 20 години 58 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку 39 по вул. Сумській в м. Харків, в районі виходу № 3 зі станції Харківського метрополітену « Університет», на відкритій ділянці місцевості побачив електросамокат, який реалізували для прокату та належить потерпілому ОСОБА_7 . У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на викрадання чужого майна- одного з вказаних електросамокатів, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-1Х від 24.02.2022 « Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні», діючи в умовах воєнного стану, поширеного на території України вказаними правовими актами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу взяв електросамокат № 444004 марки « Segwey- Ninebot MAX G 30E II», який належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого 26349 гривень 15 копійок, встав на нього та поїхав по вул. Сумській м. Харкова в напрямку центра міста, внаслідок чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 26349,15 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що 14 травня 2023 року у вечері близько дев`ятої години вечора, він перебував біля станції метро « Університет», побачив самокат, побачив, що він розблокований, хотів покататися, взяв вказаний самокат, поїхав, у подальшому забрав його до себе до дому, розібрав біля будинку та запчастини сховав в кущах біля свого будинку. У подальшому хотів знову скласти та використовувати вказаний самокат самостійно. Розкаявся у скоєнні вказаного правопорушення, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та дату судового розгляду, позовні вимоги не заявлені. Надано заява потерпілого ОСОБА_7 , де він просить розглядати справу за його відсутності, призначити покарання на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності його позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працюючий, навчається студент ХАДУ за спеціальністю інженер автомобільного транспорту, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, утриманців не має, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, вчинив кримінальне правопорушення в неповнолітньому віці.

Відповідно до досудової доповіді від 11 жовтня 2023 року виправлення ОСОБА_4 можливе без обмеження або позбавлення волі. Загальний рівень ризику повторності вчинення кримінального правопорушення- низький. Має гарні взаємостосунки у родині, позитивно характеризується у школі, де навчався.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Обставини у сукупності обвинувачення ОСОБА_4 свідчать про те, що призначення судом обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75, 104 КК України є справедливим, мотивованим та таким, що буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Позовні вимоги не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

В силу ст. 75,104 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 за вказаним кримінальним провадженням не обирався.

Речові докази- відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19 травня 2023 року ( квитанція № 2398 від 27 травня 2023 року)- повернути потерпілому ОСОБА_7 , диск із відеозаписом- зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Скасувати арешт, з частин електросамокату, покладений відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 травня 2023 року.

Судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому,законному представникові, захисникові, прокурору, потерпілому негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_8 .