УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 755/10890/22

провадження № 51-601ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де порушує питання про їх зміну через допущення порушень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також незгода захисника з оцінкою показань засудженого на предмет їх достовірності, наданою судами попередніх інстанцій, про що йдеться в касаційній скарзі, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Захисник в касаційній скарзі стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК), де зазначає про наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, в підтвердження чого наводить зміст показань засудженого, яким надає власну оцінку.

Водночас, у скарзі відсутнє посилання на матеріали кримінального провадження, які би підтверджували припущення захисника щодо правильної, на його переконання, правової оцінки обставин, а отже і кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК.

Захисник не зазначає, яких порушень правил оцінки доказів, покладених в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК, допущено судом, з огляду на положення ст. 94 КПК, зокрема яким доказам надано невірну оцінку на предмет їх допустимості.

Як убачається зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, аналогічні доводам касаційної скарги захисника питання були предметом оцінки суду апеляційної інстанції за його апеляційною скаргою, який за результатами перегляду вироку місцевого суду надав на них свої відповіді. При цьому касаційна скарга не містить обґрунтування того, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено цим судом при апеляційному перегляді вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, щодо його здійснення.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3