Справа №385/2014/23
Провадження №1-кп/385/183/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Гайвороні Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000876 від 10.09.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Паркомуна Алчевського району Луганської області, громадянки України, маючу середню освіту, одружену, пенсіонерку, інваліда III групи, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, 09 вересня 2015 року близько 19 години 30 хвилин на присадибній ділянці, яка знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 ..

Невідкладно, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяла до рук дерев`яну дошку та тримаючи її обома руками завдала вказаною дошкою ОСОБА_5 один удар в область чола справа, один удар в область лівого передпліччя та один удар в область лівого стегна, спричинивши останній тілесні ушкодження.

Вважаючи свої дії достатніми для досягнення свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , свої протиправні дії ОСОБА_3 припинила самостійно.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, гематоми чола справа, синців лівого передпліччя та лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи №204 від 11.09.2015 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, утворились від дії твердих, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, судячи по характеру та локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_5 , вони не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту чи шляхом самоспричинення та могли утворитись внаслідок ударів дерев`яною дошкою.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

08.12.2023 року від обвинуваченої на адресу суду надійшло клопотання про закриття кримінального провадження №0000876 від 10.09.2015 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена підтримала раніше подане клопотання про закриття кримінального провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та просить суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження.

Потерпіла та представник потерпілої в судовому засіданні також не заперечували щодо задоволення клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задовольнити, з наступних підстав.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (в редакції закону на час вчинення інкримінуємого обвинуваченій кримінального правопорушення), а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за вчинення якого передбачена відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України.)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення інкримінуємого обвинуваченому кримінального правопорушення), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України (в редакції закону на час вчинення інкримінуємого обвинуваченому кримінального правопорушення), відноситься до злочину невеликої тяжкості. На момент розгляду даного кримінального провадження кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, віднесено до кримінального проступку.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що подія за участю обвинуваченої ОСОБА_3 мала місце 09.09.2015 року.

Таким чином з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення спливли, зокрема 09.09.2018 року.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченій ОСОБА_3 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачена ОСОБА_3 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, нею подано відповідне клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_3 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286, 370, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про її звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000876 від 10.09.2015 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1