Справа № 1-кп/593/133/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2023 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани матеріали кримінальних проваджень, внесених 14 та 19 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000267, № 0000165 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, судимого :

12 вересня 1985року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі;

22 червня 1986 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.143, ч.2 ст.141 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

28 жовтня 1991року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

16 листопада 1995року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Тернопільського обласного суду від 20 грудня 1995року вирок змінено і призначено покарання 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

06 лютого 1998року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.143 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

16 березня 2001року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 229-6, ч.2 ст. 196-1 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням примусового лікування від наркоманії;

10 липня 2003 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 309, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

18 грудня 2003року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.308, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений від відбуття покарання постановою Рівненського районного суду від 01 березня 2007 року умовно- достроково на строк 1 рік 3 місяці 25 днів;

16 січня 2008 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

21 грудня 2011року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.140 КК України (1960 року), ч.І ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

05 травня 2017року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

17 березня 2020 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. 20 грудня 2021 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі строком на 1 рік 8 місяців 3 дні. 30 червня 2023 року звільнений з Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)», у зв`язку із відбуттям терміну покарання, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив новий злочин за наступних обставин.

Так, 13 серпня 2023року, близько обіду, точно часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час дії в Україні воєнного стану, який був запроваджений 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 та продовжений Законом України № 2263-ІХ, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 01 травня 2023 № 254/2023, затвердженого Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023р., з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023року), в ОСОБА_4 який перебував біля будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 13 серпня 2023року, близько обіду, точно часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч волі власника житлового будинку, через незачинені вхідні двері, незаконно проник у приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де в одній із кімнат, із столу таємно викрав мобільний телефон марки «Kruger&Matz» Live 9 модель КМ0497-В, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить останній, та заховав його у кишеню шортів, у які був одягнений.

Із викраденим мобільним телефоном марки «Kruger&Matz» Live 9 модель КM0497-B, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та отримав реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 4 882,62 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

Крім вказаного, досудовим розслідуванням також встановлено, що 18 серпня 2023 року, близько 14 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_4 , який проходив по АДРЕСА_3 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, а саме: в приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний намір, 18 серпня 2023 року, близько 14 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи на території житлового господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_6 , з метою незаконного проникнення до житла, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на незаконне проникнення до житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла, діючи умисно, без дозволу та всупереч волі користувача житлового приміщення, відчинив вхідні двері житлового будинку і проник в приміщення житлового будинку, чим порушив право на недоторканість житла, гарантоване законом ОСОБА_6 як користувачу.

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, тобто вчинив незаконне проникнення до житла особи.

5 жовтня 2023 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 162 та ч.4 ст. 185 КК України, інших істотних для даних кримінальних проваджень обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме: за ч.1 ст.162 КК України - 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України - 5 (пять) років 2 (два) місяці позбавлення волі. Із урахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України сторони дійшли спільної згоди щодо визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання у виді 5 (пяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.... Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 та ч.4 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України є проступком та тяжким злочином, однак вищевказана угода, укладена між сторонами кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 469 КПК України, оскільки діями обвинуваченого шкода завдана інтересам окремих осіб, а саме: потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які дали прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, і з врахуванням особи винного та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, того факту, що обвинувачений вже раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та знову вчинив корисливий злочин, однак у якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує той факт, що обвинувачений повністю визнав свою вину і щиросердечно розкаявся у скоєному, активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень та добровільно відшкодував шкоду, у якості обставин, які обтяжують покарання- вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочину, тому враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 , і вважає можливим у відповідності до ст. 65 КК України призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 5 жовтня 2023 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.4 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України - 1 рік обмеження волі;

- за ч.4 ст. 185 КК України - 5 (пять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обрати обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (пяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту його затримання, тобто з 7 вересня 2023 року.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави:

956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. за проведення судової-дактилоскопічної експертизи за № СЕ-19/120-23/8897-Д від 18 серпня 2023року;

1195 (одну тисячу сто дев`яносто п`ять) гривень за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-23/8898-ТВ від 21 серпня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000267.

Речові докази: добровільно виданий ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Kruger&Matz» Live 9 модель КM0497-B, який згідно квитанції № 218 переданий на зберігання у камеру зберігання речових доказів ВП № 1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, продовжити строком на шістдесят днів - до 3 грудня 2023 року включно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: