Провадження № 1-кп/161/1488/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0000045 від 08.03.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Таганрог Російської федерації, громадянина України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового слідства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 достатньо повно викривається у поширенні матеріалів, у яких міститься визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, що мало місце за наступних обставин.

Внаслідок розпочатої 20.02.2014 збройної агресії російської федерації (далі рф) проти України, відбулася воєнна окупація невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а в подальшому і незаконна анексія цієї території України.

Верховною Радою України 15.04.2014 прийнято Закон України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за яким перебування підрозділів збройних сил рф на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію Автономної Республіки Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку рф.

Верховною Радою України 21.04.2015 прийнято Постанову №337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку рф на території АР Крим 20.02.2014, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Надалі, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), президент рф, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

На виконання вищевказаного наказу, 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Харківській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

У ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф, ОСОБА_5 , 24.01.2023, сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва рф щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, підтримуючи антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення, а також агресивну ідеологічну мотивацію, включаючи роздмухування такої мотивації в інших, підбурювання до таких злочинів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою спеціально створеного в соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» аккаунту - мовою оригіналу «геннадий куренной» (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), поширив матеріали, в яких містяться визнання правомірною збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Зокрема він, 24.01.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у помешканні, де він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Однокласники», з використанням аккаунту - мовою оригіналу «геннадий куренной» (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які відвідували (відвідуватимуть) дану електронну сторінку, а також автоматичного сповіщення усіх користувачів цієї соціальної мережі, за допомогою власного мобільного телефону марки «Vivo», модель «Y21» з номером НОМЕР_1 , вподобав та розмістив у себе на зазначеній електронній сторінці текстово-графічну публікацію з текстом на російській мові: «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій міститься визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у поширенні матеріалів, у яких міститься визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість, зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. ОСОБА_5 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 погодилися на призначення покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у вигляді призначення покарання в межах санкції зазначеної статті із застосуванням інституту ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальнням.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.4 ст.474 КПК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності укладання угоди про визнання винуватості і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, пенсіонер, має похилий вік, проживає з дружиною, яка є інвалідом 2 групи, в установах міста на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини обвинуваченими, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання суд визнає вчинення злочину з використання умов воєнного стану.

З урахування викладеного, а саме той факт, що обвинувачений повністю визнав провину, покаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, пенсіонер, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст.75,76 КК України.

В ситу положень ст.77 КК України конфіскацію майна, як додаткове покарання, не призначати.

Скасувати арешт накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.09.2023 року .

Відповідно до ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію засобу вчинення злочину - мобільний телефон марки «Vіvo», IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що зберігається в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області.

Речові докази, а саме сім-карту з абонентським номером рухомого (мобільного) зв`язку НОМЕР_1 , що зберігається в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 7648 грн.

Керуючись ст. ст. 65, 66, 67, 68 КК України, ст. ст. 100, 369-371, 373, 374 - 376, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Відповідно до ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію засобу вчинення злочину - мобільний телефон марки «Vіvo», IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що зберігається в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області.

Скасувати арешт накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.09.2023 року .

Речові докази, а саме сім-карту з абонентським номером рухомого (мобільного) зв`язку НОМЕР_1 , що зберігається в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 7648 грн.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарад чий кімнаті.

Суддя: