Справа № 191/1613/22
Провадження № 1-кп/191/116/22
У Х В А Л А

іменем України

10 січня 2024 року м. Синельникове

10 січня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000580 від 18 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.1 ст.263 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтримав своє письмове клопотання про повернення речей, а саме автомобіля марки ВАЗ 21103 державний номерний знак НОМЕР_1 вилученого під час обшуку та в обґрунтування якого зазначив, що 20 листопада 2019 року, під час обшуку працівниками Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було вилучено у ОСОБА_3 автомобіль марки ВА3 21103 державний номерний знак НОМЕР_1 , який речовим доказом слідчим не визнано та не повернуто ОСОБА_3 . Враховуючи той факт, що обшук було проведено 20.11.2019 року, обов`язок слідчого повернути майно або звернутись до суду за його арештом має бути виконаний до 23.11.2019 р. Враховуючи фактичне неповернення тимчасово вилученого майна у встановлений законом строк за відсутності на нього арешту, просить зобов`язати відповідних працівників Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 вилучений у нього автомобіль.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що арешт на майно, а саме, автомобіль марки ВА3 21103 державний номерний знак НОМЕР_1 , у передбаченому ст. 170 КПК України порядку, не накладено, оскільки дане майно вилучено в ході проведення обшуку, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2019 року, а в подальшому таке майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою заступника начальника СВ Синельниківського ВП ОСОБА_6 від 04.12.2019 року.

Крім того, на час розгляду заяви, суду не надано відомостей, що підтверджують право власності на вказане майно або підтверджують право законного володіння майном обвинуваченим ОСОБА_3 .

Ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Оскільки відповідно до вимог ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви захисника про негайне повернення майна слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 170-174, 382, 314 - 316 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про негайне повернення майна слід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1