Справа № 342/1216/21
Провадження № 1-кп/342/34/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000053 від 20.03.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Злочин вчинено за таких обставин:

В ніч з 29.12.2018 на 30.12.2018 в приміщенні ресторану «Прикарпаття», що знаходиться за адресою: вул.Шевченка, 88, м.Городенка Івано-Франківської області відвідувачі ресторану проводили святкування з нагоди наближення Нового року. В той час, у ресторані також відпочивав ОСОБА_4 із компанією. Під час святкування, 30.12.2018 о 03:00 год., в приміщенні ресторану «Прикарпаття», на сходовій площадці, перед входом в ресторан, між відвідувачами ресторану, особами матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбувся конфлікт, який виразився у вчиненні хуліганських дій, групою осіб, з особливою зухвалістю стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . До даного конфлікту та злочинних дій, осіб матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження долучився ОСОБА_4 . Так, зокрема, виходячи з приміщення ресторану о 03:08 год. ОСОБА_4 побачив, як на площадці перед входом в ресторан, особа матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, вчиняє хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_4 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, усвідомлюючи що він перебуває в громадському місці, в групі осіб, матеріали справи щодо яких виділено в окреме провадження, безпричинно наніс один удар коліном правої ноги в область живота з правої сторони, один удар правою ногою в область грудної клітини зліва, один удар правою ногою в область сідничної ділянки тіла та один удар в область грудей зліва ОСОБА_6 , спричинивши останньому фізичний біль.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності свого захисника, вину визнав повністю у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив врахувати, що потерпілий ОСОБА_6 претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, вони примирилися, обвинувачений є особою молодого віку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. В заяві зазначено, що шкода йому відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого він не має. Зазначив, що від позову про відшкодування збитків відмовляється. Просив позов в частині відшкодування збитків ОСОБА_4 не задовольняти. Жодних претензій до обвинуваченого немає. Проти скороченого судового засідання застережень не зазначено.

Предсавник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд за пропозицією прокурора та згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, зокрема пояснив, що він, в ніч з 29.12.2018 на 30.12.2018 в приміщенні ресторану «Прикарпаття», що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 88, м.Городенка Івано-Франківської області відпочивав разом із компанією. Через деякий час, виходячи з приміщення ресторану, близько 03:00 години ночі, побачив, як на площадці перед входом в ресторан, відбувався конфлікт між хлопцями та ОСОБА_6 . Під час якого вони шарпалися, штовхалися. Він побачив, як один із хлопців вдарив ОСОБА_6 . Ствердив, що також долучився до зазначеного конфлікту, який тривав між групою хлопців і ОСОБА_6 . Зазначив, що під час конфлікту, наніс ногою пару ударів ОСОБА_6 по тілу, куди точно не пам`ятає. На даний час вони з потерпілим примирились, останній претензій до нього немає. Щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо його не карати. Запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде. Негативно ставиться до скоєного.

Враховуючи вищенаведене, суд, вислухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України ОСОБА_4 вчинив в ніч з 29.12.2018 на 30.12.2018.

Згідно ст. 12 Кримінального кодексу України злочин ( в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення), передбачений ч.2 ст.296 КК України, - відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Щодо особи винного, то суд враховує, те що ОСОБА_4 є особою молодого віку, негативно ставиться до вчиненого, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює, навчається, не одружений, раніше не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить повне визнання ним вини, його щире каяття, відшкодування заподіяних потерпілому збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до висновку органу пробації виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства чи для окремих осіб.

У судовому засіданні прокурор при призначенні обвинуваченому покарання просив врахувати те, що даний злочин обвинувачений вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, примирився із потерпілим, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, у зв`язку з чим, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді 4 (чотири) роки обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, встановити іспитовий строк один рік та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного, зокрема вік обвинуваченого, негативне ставлення до вчиненого, те, що обвинувачений не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює, не одружений, раніше не судимий, пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілому, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, враховуючи також досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити основне покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.2 ст.296 КК України (в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення), що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зважаючи на викладене, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки згідно ст.76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час підготовчого та судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не заявлялось. Відповідно питання запобіжного заходу судом не вирішується.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_6 , в частині щодо ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінальногосудочинства.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 129 КПК, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому тільки лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вказаною нормою також передбачена можливість залишення цивільного позову без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду із позовною заявою до осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину та стягнення в солідарному порядку з осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 на його користь 16747,83 грн. пов`язаних з його лікуванням від заподіяного тілесного ушкодження, 2963,29 грн. по втраті заробітної плати, 35000 грн. заподіяної йому моральної шкоди та витрати пов`язані з наданням йому юридичної допомоги.

Разом з тим, 03.08.2023 року потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав на електронну пошту суду письмову заяву, в якій зазначив, що від позову про відшкодування збитків відмовляється, заявлений позов просив не задовольняти.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 , в частині відносно ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, оскільки зі змісту поданої заяви ОСОБА_6 , зазначений цивільний позивач ОСОБА_6 , на час ухвалення даного вироку, не підтримує поданий ним цивільний позов, в частині відносно ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370 373, 374, 376, 392-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині відносно ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1