Провадження №1-кп/127/819/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

інших учасників судового процесу: законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023 за № 0000850,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Законний представник потерпілої - ОСОБА_6 у судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням. Повідомила суду, що будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити. При цьому обвинувачений повідомив суду, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував, однак просив приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачений проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечував, зауваживши, що розуміє, що таке звільнення є звільненням з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту статті 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, 14.06.2023 приблизно о 18.15 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Volkswagen, д. н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Бучми у місті Вінниці, зі сторони вулиці Чумацької, в напрямку вулиці Привокзальної, в районі будинку № 8, наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, по якому у супроводі тітки ОСОБА_7 , зліва-направо перетинала проїзну частину малолітній пішохід ОСОБА_8 , з необережності, що виразилося кримінальною протиправною самовпевненістю, в порушення вимог пункт 18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), не надав їй переваги у русі та не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент об`єктивного виникнення небезпеки для руху, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, у зв`язку із чим допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «ВЧМТ, забій головного мозку, забійно-рвана рана лобної ділянки, множинні забої, садна м`яких тканин», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

У даній дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, шляхом виконання вимог пункту 18.1 ПДР, при цьому в його діях вбачається невідповідність вимогам пункту 18.1 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з наслідками.

За вищевикладених обставин ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5, 1.7, підпункту «а» пункту 4.16, пункту 18.1 ПДР, відповідно до яких: пункт 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; пункт 1.7 - «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»; підпункт «а» пункту 4.16 «Пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»; пункт 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог пункту 18.1 ПДР ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_4 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, із законним представником малолітньої потерпілої примирився, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує, що проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 46 КК, ОСОБА_4 не заперечував.

З огляду на викладене, суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, встановлені частиною восьмою статті 284 КПК, у судовому засіданні встановлені не були, а отже, клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2023 на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 314-316, 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023 за № 0000850, закрити.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів (вул. Г.Арабея, 17 м. Вінниця), та уламки бамперу автомобіля, які поміщені до спецпакету НПУ ГСУ № 7289414, повернути власнику або іншому законному володільцю.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2023, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: