Справа №766/981/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000111 від 20.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 20.01.2024 під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон Redmi 10c, модель: НОМЕР_1 QNY, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 ; мобільний телефон Айфон SE IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 .

Обґрунтування клопотання:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 20.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу на посаді головного сержанта - командира міномета мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_6 , у військовому званні молодший сержант, 19 січня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи у районі виконання завдань за призначенням на території колишнього судноремонтного заводу в АДРЕСА_1 шосе на вогневій позиції «Зуби», мінометної батареї військової частини НОМЕР_6 , діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, в порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою продемонструвати свою уявну перевагу у військовому колективі відносно свого підлеглого за посадою ОСОБА_5 та застосування насильства до останнього, переслідуючи прямий умисел, взяв до рук закріплену за ним зброю, 5.45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_7 , дослав патрон до патронника, після цього здійснив не менше 2 пострілів у свого підлеглого старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті вказаних умисних, незаконних дій молодшого сержанта ОСОБА_4 настали тяжкі наслідки у вигляді смерті солдата ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 19 січня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи у районі виконання завдань за призначенням на території колишнього судноремонтного заводу в м. Херсоні, вул. Острівське шосе на вогневій позиції «Зуби», мінометної батареї військової частини НОМЕР_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного вище злочинного наміру, під час словесного конфлікту з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 солдатом ОСОБА_5 , на ґрунті нестатутних відносин до солдата ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену за ним зброю, 5.45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_7 , дослав патрон до патронника, після цього здійснив не менше 2 пострілів у старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок чого останній помер, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

20.01.2024 о 01.30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

20.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч.1 ст. 115 КК України.

Слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із неухильним дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_4 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Redmi 10c, модель:220333QNY, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , корпус чорного кольору в силіконовому прозорому чохлі, упакований до сейф пакету №5438240; мобільний телефон Айфон SE IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , корпус чорного кольору в полімерному чохлі, упакований до сейф-пакету №5438229.

20.01.2024 постановою слідчого, зазначені вилучені телефони підозрюваного ОСОБА_4 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування триває проведення слідчих дій, направлених на підтвердження факту вчинення даних злочинів військовослужбовцем ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування необхідно оглянути вилучені мобільні телефони, які належать підозрюваному ОСОБА_4 , на предмет наявності в них інформації, яка може вказати на мотив вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_5 злочину.

Думка учасників процесу.

Слідчий та власник майна повідомлялися про день та час розгляду справи.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, якою визначено, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, збереглина собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 20.01.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: застосування насильства щодо підлеглого, із застосуванням зброї, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану; вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладені у клопотанні, а також те, що вилучене майно може зберігати на собі сліди злочину у вигляді інформації, які належать особі, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення з метою подальшого призначення і проведення відповідних експертиз, крім того, вказані речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, тому є всі підстави для арешту вказаного майно з метою збереження.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вищезазначеного майна, а також, за необхідності проведення з ним експертних досліджень, виникла необхідність в накладенні арешту з метою збереження речового доказу, запобігання зазначених негативних наслідків.

Разом з цим, слідчий суддя зазначає, що органу досудового розслідування має бути забезпечена можливість отримати у передбачений законом спосіб із вилучених телефонів інформацію, яка в силу свого змісту може бути доказом у кримінальному провадженні.

Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2021 року (справа 756/8124//19, провадження 51-601км) вказав, що: «оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучені до матеріалів провадження як речові докази CD-диски з відеозаписами обставин подій були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Така позиція узгоджується із судовою практикою, де аналогічна правова позиції викладена в постанові Касаційного кримінального суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 677/2040/16-к (провадження № 51-5738км19)».

Із такої позиції Верховного Суду слідує, що немає потреби утримувати як речовий доказ носій інформації, в даному випадку телефон.

З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вилучені телефоні для того, щоб до часу вилучення цієї інформації слідчим, вона не була знищена, видалена чи змінена.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для забезпечення якої накладається арешт, сторони мають право у порядку, визначеному ст.174 КПК України, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000111 на майно, вилучене 20.01.2024 під час проведення обшуку підозрюваного військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- мобільний телефон Redmi 10c, модель:220333QNY, IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 , корпус чорного кольору в силіконовому прозорому чохлі, упакований до сейф пакету №5438240;

- мобільний телефон Айфон SE IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , корпус чорного кольору в полімерному чохлі, упакований до сейф-пакету №5438229.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1