Справа №577/1272/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/60/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/1272/23 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2023 про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що рішенням Господарського суду Сумської області від 01.06.2023 з ФОП ОСОБА_11 на користь Буринської міської ради стягнуто 1 200 000 грн заборгованості. Зазначає, що кошти субвенції є безпосередньо коштами бюджету Буринської міської територіальної громади, а не коштами обласної військової адміністрації, тому заявлений прокурором цивільний позов у кримінальному провадженні в інтересах Обласної військової адміністрації носить формальний характер. Крім того, майно, яке є предметом клопотання слідчого перебуває в оренді та використовується у діяльності АТ «Приват Банк» згідно договору оренди до листопада 2023 року.

07.09.2023 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 24.01.2023 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в зловживанні службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та видачі службовою особою завідомо неправдивих документів.

27.07.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, цього ж дня до СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області надійшла заява Сумської ОДА Сумської обласної військової адміністрації щодо залучення до провадження як потерпілого, а 05.09.2023 до СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області скеровано цивільний позов Конотопської окружної прокуратури щодо стягнення з підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 1 200 000 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості, зокрема на: 1/2 частини приміщення (приміщення цеху електрозв`язку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкту нерухомості, складеного ФОП ОСОБА_14 вартість 1/2 частини приміщення становить 1 834 190,16 грн, що є співмірним із сумою збитків заподіяних злочином, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 .

Зважаючи на те, що арешт майна не створить надмірного тягаря для підозрюваного чи третіх осіб, і буде абсолютно співмірним із завданнями кримінального провадження, які полягають, у тому числі, у необхідності вжиття заходів до відшкодування шкоди, завданої злочином державі в особі Сумської ОДА обласної військової адміністрації, тому слідчий просив накласти арешт шляхом встановлення заборони відчуження і розпорядження на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_8 , а саме: 1/2 частини приміщення цеху електрозв`язку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2023 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони відчуження і розпорядження. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що зазначений об`єкт не є житлом підозрюваного тому не створить надмірного тягаря для останнього чи третіх осіб та буде абсолютно співмірним із завданнями кримінального провадження, зокрема вжиття заходів для відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК), а згідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК, у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що арешт повинен бути накладений на майно підозрюваного з метою вжиття заходів для відшкодування шкоди, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту цього майна, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені за № 0000008 від 24.01.2023 за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, за фактом зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та видачі службовою особою завідомо неправдивих документів.

27.07.2023 до СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області надійшла заява Сумської ОДА Сумської обласної військової адміністрації щодо залучення до провадження як потерпілого. 05.09.2023 до СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області скеровано цивільний позов Конотопської окружної прокуратури щодо стягнення з підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 1 200 000 грн. Загальна вартість виявленого слідством майна, право власності на яке зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_8 складає 1 834 190,16 грн, що є співмірним із сумою збитків заподіяних злочином, у вчиненні якого він підозрюється.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у вказаному вище кримінальному провадженні № 0000008 та вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Також колегія суддів, вирішуючи питання щодо об`єму (кількості), законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, учасниками кримінального провадження не надано та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосований на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Перевіривши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 24.01.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4