Справа №1-343/11
Провадження №1-в/337/165/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про видачу виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2011р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 158 878,00грн.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 25.07.2011р.

10.08.2011р. на адресу потерпілої ОСОБА_3 поштою було направлено оригінал виконавчого листа №1-343/11, виданого 10.08.2011р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя на виконання вищевказаного вироку суду.

Поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату у зв`язку з закінченням строків зберігання.

11.09.2023р. потерпіла ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати їй виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 158 878,00грн. та поновити строк пред`явлення його до примусового виконання.

Заяву мотивує тим, що після ухвалення вироку суду вона вважала, що стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 на її користь буде відбуватись автоматично. Вона вважала, що не отримувала ніяких грошових коштів, оскільки ОСОБА_4 ніде і ніколи не працював офіційно. Після звернення в червні 2023р. до адвоката, вона зрозуміла, що їй слід було звернутись до суду із заявою про видачу виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання. Однак до суду із такою заявою вона не зверталась, виконавчий лист знаходиться в матеріалах справи та до примусового виконання ніколи не пред`являвся. На даний час вона бажає скористатись своїм правом пред`явити виконавчий лист до виконання і вважає, що встановлений законом строк його пред`явлення пропущений нею з поважних причин, оскільки хибно вважала, що стягнення відбувається автоматично.

В судове засідання представник заявниці ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує повністю та просить її задовольнити.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п.4 ч.2 ст.539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до суду, який ухвалив вирок.

Крім того, суд виходить з того, що вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2011р. було ухвалено під час дії Кримінально-процесуального кодексу України 1960р., який втратив чинність 19.11.2012р.

Відповідно до ст.404 КПК України 1960р. вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніш як через три доби з дня

набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи

касаційної інстанції.

У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (606-14 ).

На час набрання законної сили вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2011р. діяв Закон України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р.

Згідно з ст.19 вказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з ст.22 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у

справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з ст.23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання

перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув

до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

З 05.10.2016р. примусове виконання судових рішень в Україні регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.12 цього Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи і надані суду докази, суд вважає заяву ОСОБА_3 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що кримінальне-процесуальне законодавство, яке діяло на час набрання вироком суду законної сили, передбачало обов`язок суду видати виконавчий лист у випадку стягнення із засудженої особи на користь потерпілої спричиненої злочином шкоди.

В той же час, порядок пред`явлення виконавчого листа до виконання регулюється Законом України «Про виконавче провадження», який, в свою чергу, передбачає пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання лише за заявою стягувача у встановлені цим Законом строки.

На момент набрання законної сили вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2011р. строк пред`явлення виконавчого листа, виданого судом, становив один рік.

У випадку пропуску цього строку стягувач має право звернутись до суду, який видав виконавчий лист, із заявою про поновлення такого строку. Суд може поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, якщо він пропущений з поважних причин.

З аналізу чинного законодавства та судової практики такими визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами своєчасного звернення до суду чи будь-якого іншого державного органу.

Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаною про ухвалення судом 25.05.2011р. вироку про стягнення з ОСОБА_4 на її користь грошових коштів, до цього часу (тобто протягом 12 років) із заявами про видачу виконавчого листа на виконання зазначеного вироку та пред`явлення його до примусового виконання не зверталася.

В серпні 2011р. судом поштовим відправленням було направлено виконавчий лист за місцем проживання потерпілої ОСОБА_3 , однак вона його не отримала. Виконавчий лист весь цей час знаходився в матеріалах справи і ОСОБА_3 не зверталась до суду з приводу з`ясування питання щодо виконання вироку суду на її користь.

Жодних обставин, які б свідчили про наявність дійсних істотних, об`єктивно непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду з заявою про видачу виконавчих листів, їх отримання та подальшого пред`явлення до примусового виконання в органи виконавчої служби, заявниці ОСОБА_3 не наведено та судом не встановлено.

Доводи ОСОБА_3 про те, що стягнення грошових коштів повинно відбуватись автоматично, ґрунтуються на її припущеннях та є хибними.

Суд зазначає, що презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності».

Отже, кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею певних процесуальних дій.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для поновлення заявниці ОСОБА_3 строку пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення на її користь грошових коштів із ОСОБА_4 і відповідно для видачі їй оригіналу цього виконавчого листа.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.2,534,537,539 КПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до примусового виконання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не була скасована, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

06.11.2023