Справа № 946/7649/23
Провадження № 1-кс/946/2307/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Болградського району, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, працюючого за наймом пастухом, з середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В клопотанні слідчого зазначається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000959 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152, ч.4 ст.153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2023, в після обідній час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , в ході виниклого умислу, направленого на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про малолітній вік останньої та те, що вона не досягла 14 річного віку, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, з метою вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , прийшов до покинутої будівлі «Будинку культури», що по вулиці Десантників (без номеру, об`єкт незавершеного будівництва), в с. Нагірне Ренійської ОТГ Ізмаїльського району Одеської області, де вже на той момент знаходилась потерпіла.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення зґвалтування ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаній покинутій будівлі «Будинку культури», пригнічуючи волю малолітньої потерпілої, використовуючи свою перевагу в фізичній силі, та розуміючи, що він набагато старший за потерпілу, використовуючи безпорадний стан потерпілої, тим самим розуміючи, що вона не має можливості покликати на допомогу або втекти з місця, з метою зґвалтування, тобто вступу з нею в статеві зносини, без добровільної згоди, озвучив свій намір, та діючи умисно, подавив супротив останньої, оголив свій статевий органи, далі роздягнув потерпілу, оголивши її статеві органи, та змусив повністю підкоритись його волі, а саме лягти на підлогу кімнати, де вони перебували, та виконувати всі його вимоги. Малолітня потерпіла не могла чинити опір та повністю підкорилась волі підозрюваного, виконуючи його вимоги.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи подавляти волю потерпілої, використовуючи її безпорадний стан, реалізував свій злочинний умисел, зґвалтував малолітню потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто умисно вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в її тіло з використанням геніталій та пальців рук, не зважаючи на численні прохання потерпілої, припинити протиправні дії відносно неї, тобто вчинив дії сексуального характеру відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Тим самим, встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди.

30 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, під час допиту він частково визнав вину. Обставини показав під час проведення слідчого експерименту за його участі.

В порядку ст. 208 КПК України особа не затримувалась.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п.п.1, 3, 5, ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Наголосили на тому, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав частково. Зазначив, що не вводив свій половий член, тільки пальці. Розкаюється, просив пробачення у потерпілої. Просить не давати тримання під вартою. Проживає у багатодітній родині, у нього три брата та одна сестра. Батько п`є і є лежачим. У родині лише він працює.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що тримання під вартою занадто суворий запобіжний захід. Просить застосувати нічний домашній арешт. Ризики не доведені. Доказів впливу підозрюваного на свідків, потерпілу або переховування від слідства не має. З 16.07.2023, дня вчинення правопорушення, підозрюваний не переховувався. У нього хворий вітчим, який страждає алкоголізмом та має психічні розлади.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000959 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

30 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, під час допиту він частково визнав вину. Обставини показав під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 , протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та іншими доказами в сукупності.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показань свідками.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні він може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи іншій запобіжний захід, аніж тримання під вартою, ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на свідків, потерпілу від злочину у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням того, що він з ними знайомий та йому відоме їх місце проживання, всі вони являються знайомими між собою, обізнані про обставини вчинення даного особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин. Вказаний ризик набуває більшого значення, враховуючи, що як потерпіла так і свідки є малолітніми особами та таким чином ще біль вразливішими до прохань або погроз підозрюваного.

Крім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення може мати місце й у тому випадку, що підозрюваний з метою створення для себе сприятливих умов для подальшого уникнення кримінальної відповідальності, шляхом тиску та погроз на малолітніх свідків, може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 386 КК України та також зокрема вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою приховування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає відбуванню покарання; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не зможуть забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, у зв`язку із військовою агресією рф, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено на території України строком на 30 діб Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, надалі продовжено строком на 30 діб Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 затвердженого Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 18.08.2023 № 451/2023 затвердженого Законом України № 3276-ІХ від 18.08.2023 та під час якого можуть виникнути не передбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого підозрюваного так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою підозрюваного значно ускладняється у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, тяжкість скоєного злочину, особу підозрюваного, тяжкість можливого покарання, з метою запобігання вказаним ризикам щодо можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на малолітню потерпілу та малолітніх і неповнолітніх свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на всебічний та об`єктивний розгляд кримінального провадження, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним.

Також не приймається до уваги твердження захисника, що з моменту вчинення злочину 16.07.2023р. пройшло багато часу, а підозрюваний не вчиняв у цей період будь-яких дій, які б доводили обґрунтованість ризиків, передбачених ст.177КПК України. Так слідчий суддя звертає увагу на те, що про факт вчинення злочину стало відомо через великий проміжок часу, та підозру ОСОБА_5 оголосили лише 30.09.2023р., отже ще не перебуваючи у статусі підозрюваного, підозрюваний міг вважати, що вчинене кримінальне правопорушення не викрите та недоцільно вчиняти будь-які дії на його приховування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 28 листопада 2023 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 28 листопада 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 05.10.2023р. о 13:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1