Справа № 734/3266/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/679/23
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000422 від 02.07.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Євминка, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.06.2018 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Євминка, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Косів, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року

ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначено до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2018 року і остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання :

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь держави за проведення експертизи по 762 (сімсот шістдесят дві) грн 67 коп. з кожного.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, відносно якої судом закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, у невстановлений час 01.07.2018, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи разом у дворі господарства, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_11 за попередньою змовою про таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, яке виразилось у вчиненні спільних узгоджених дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом пошкодження замка на дверях житлового будинку, проникли всередину, звідки викрали: дриль марки «CRAFT» моделі «CPD 13700» вартістю 529 грн. 00 коп.; кутову шліфувальну машину марки «MAKITA» модель «GA 9020», вартістю 2555 грн 20 коп.; електролобзик марки «Авангард» модель «ЛЭ-100/810 ЛА», вартістю 702 грн 38 коп.; фрезер марки «Енергомаш» моделі «ФР 111Х», вартістю 1576 грн 52 коп.; кутову шліфувальну машину (болгарку) марки «Авангард» моделі «УШМ-125/950», вартістю 579 грн 80 коп.; циркулярну пилу марки «Интерскол» модель «ДП-2000», вартістю 2000 грн та шляхом вільного доступу з-під дерев`яного навісу, розташованого на території господарства, викрали: зварювальний апарат марки «Бригадир» моделі «АС WELPER BX-1-250-с1», вартістю 2100 грн; електрошуруповерт марки «Мега» моделі «ВС 550», вартістю 423 грн 44 коп.; торцювальну пилу марки «MAKITA» модель «MLS-100», вартістю 3959 грн 40 коп.; бензопилу марки «Tatra Garden» моделі «MS 190, вартістю 984 грн 00 коп., а всього викрали майна на загальну суму 15410 грн 04 коп., яке належить ОСОБА_11 , спричинивши потерпілому збитків на вказану вище суму.

Далі, у невстановлений час 01.07.2018 ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Козелецького районного суду від 07.06.2018 за ч. 1 ст. 289 КК України, повторно, за попередньою змовою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою, відносно якої судом закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, перебуваючи у дворі господарства, що розташоване по АДРЕСА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, після завантаження, разом з іншими співучасниками, викрадених речей до причепу мотоцикла марки «ІЖ-П3» 1985 року випуску, що належить ОСОБА_11 , який стояв у дворі біля будинку вищезазначеного господарства, з корисливих мотивів, незаконно, не маючи права користування вказаним транспортним засобом, без дозволу власника, сів за кермо вказаного мотоцикла, та за допомогою кнопки запалення привів у дію двигун мотоцикла та разом з особою, відносно якої судом закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, поїхав у напрямку польової дороги, де їх чекали ОСОБА_8 , який сів до бокового причепу мотоцикла, де знаходилися викрадені речі, а ОСОБА_7 сів за особою, відносно якої судом закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого та всі разом направилися до с. Євминка, Чернігівського (Козелецького) району, Чернігівської області, чим здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом - мотоциклом марки «ІЖ-Планета 3», 1985 року випуску, вартість якого складає 4213 грн 81 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Також просить дослідити докази у кримінальному провадженні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неповноту судового розгляду у частині дослідження доказів стосовно його обмеженої осудності та вважає, що суд не дав належної оцінки висновку судово-психіатричної експертизи № 268 від 24.06.2021 року, у п. 3 якої зазначено, що він на теперішній час має психічний розлад у формі змішаного розладу особистості та зазначено про неможливість надання експертом відповіді на питання чи може ОСОБА_6 на теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними, що впливає на призначення покарання і може бути підставою для застосування заходів медичного характеру. Оскільки стан обмеженої осудності при наявності у справі даних, які можуть свідчити про обмежену осудність обвинуваченого у юридично значимі проміжки часу і щодо певних обставин та у теперішній час, не з`ясовувались і експерту не ставилися, що свідчить про порушення судом вимоги п. 8 ч. 1 ст. 368 КПК України. Зазначає, що в силу ч. 2 ст. 332 КПК України, не залежно від наявності клопотань, суд мав право самостійно призначити експертизу, оскільки існували достатні підстави вважати наявний висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Також вказує, що формулювання обвинувачення в частині перебування його в стані алкогольного сп`яніння сформовано виключно на його показаннях, даних під час слідчого експерименту щодо вживання алкогольних напоїв та не підтверджено іншими доказами, що в силу презумпції невинуватості та безпосередності дослідження доказів, є необґрунтованим.

Висновки суду щодо визнання ним вини та відсутності цивільного позову суперечать його ж висновкам під час врахування його характеризуючих даних, де суд зазначив про невизнання ним вини протягом розгляду кримінального провадження та невідшкодування шкоди потерпілому, що вважає також підставою для скасування вироку. У зв`язку з цим, вважає, що судом безпідставно не враховано як обставини, що пом`якшують покарання визнання ним вини, відсутність цивільного позову та активне сприяння розкриттю злочинів, про що свідчить слідчий експеримент за його участі. Не враховано стан його здоров`я, який як на момент вчинення злочинів, так і на даний час має психічний розлад у формі змішаного розладу особистості, що підтвердив і експерт у судовому засіданні, не взято до уваги доповідь органу пробації, який дійшов висновку про можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, що призвело до невідповідності призначеного покарання.

Також вказує про безпідставність рішення суду, яким було відмовлено у задоволенні клопотання органу пробації про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки пред`явлення особі обвинувачення не є підставою для відмови у такому звільненні в силу презумпції невинуватості.

Інші обвинувачені вирок суду не оскаржували.

Прокурор подала заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги через безпідставність та залишити вирок суду без змін. Доводи обвинуваченого щодо його обмеженої осудності вважає безпідставними та надуманими, які спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи та поясненнями експерта у суді. Наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями інших обвинувачених та свідка, а також вважає, що судом правильно визначено відсутність пом`якшуючих обставин, оскільки дій, які б свідчили про щире каяття, обвинувачений не проявляв, тому вважає, що призначене судом покарання відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 вважав можливим провести апеляційний розгляд у відсутність його підзахисного, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію сторони захисту, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не оскаржується, тому щодо них вирок не переглядається.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряється.

Вимоги апеляційної скарги зводяться до неповноти дослідження судом доказів та їх невірної оцінки, що апелянт вважає підставою для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Однак з такими вимогами колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Дані вимоги закону суд дотримався.

Стосовно недотримання судом положень п. 8 ч. 1 ст. 368 КПК України щодо перевірки стану осудності ОСОБА_6 , то такі доводи необґрунтовані. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході судового розгляду захисником було повідомлено про перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у відділенні Чернігівської психоневрологічної лікарні з 02.03.2021 року по 18.03.2021 року, про що надано довідку та у зв`язку з цим заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, яке судом задоволено, призначено експертизу, на вирішення якої поставлені питання, у тому числі, сформульовані захисником.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 268 від 24.06.2021 року дано відповіді на поставлені запитання, якими визначено, що у ОСОБА_6 на періоди часу, до яких відносяться кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, мав місце психічний розлад у формі змішаного розладу особистості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В порядку п. п. 4 п. 3 ст. 69 КПК України ОСОБА_6 за своїм психічним станом здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати по них правильні свідчення. Примусові заходи медичного характеру не показані.

За клопотанням сторони захисту, було викликано судового експерта ОСОБА_12 , який суду роз`яснив, що у ОСОБА_6 розлад особистості, який не являється психічним захворюванням, а є психічним розладом. На періоди часу, до якого відносяться кримінальні правопорушення він міг керувати своїми діями, примусові заходи медичного характеру останньому не показані.

Відтак, доводи, на які посилається апелянт щодо неповного дослідження даного висновку, посилаючись на п. 3, яким, вважає, експертом не надано відповіді, колегія суддів розцінює як безпідставні. Експертом зазначено, що положеннями чинного законодавства експерта зобов`язано встановлювати можливість усвідомлювати особою свої дії та керувати ними саме на момент вчинення протиправних дій, що було визначено в ході експертизи.

Експертиза проведена належним спеціалістом, підтверджена та роз`яснена ним у суді, зокрема і в тій частині, що на момент розгляду справи у суді обвинувачений не мав показань до застосування примусових заходів медичного характеру, на підставі чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку про кримінальну відповідальність останнього на загальних підставах, що не викликає сумнівів при перевірці даних доводів.

Посилання апелянта на невірне формулювання судом обставин справи, зокрема що він вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння та визнання такої обставини обтяжуючою покарання, оскільки таке сформульоване виключно на його показаннях під час слідчого експерименту, колегія суддів вважає безпідставними. Дану обставину було встановлено в ході досудового розслідування та підтверджено у суді іншими обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що в повній мірі узгоджується і з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 під час слідчого експерименту та відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання.

Доводи про безпідставне невизнання судом пом`якшуючою його покарання обставиною визнання вини та сприяння розкриттю злочину, колегія суддів не знаходить переконливими, оскільки даний висновок належним чином обґрунтований судом. При цьому зазначено, що ОСОБА_6 визнав вину після зміни обвинувачення, однак така обставина не є підставою для визнання пом`якшуючою обставиною щире каяття. Судом врахована поведінка обвинуваченого та його відношення до вчиненого протягом усього судового розгляду. Виходячи із системного аналізу даної правової категорії, яка насамперед, свідчить про дійсний жаль про скоєне, критичну поведінку до скоєного кримінального правопорушення і щиру готовність понести покарання, а також враховуючи судову практику з даного приводу, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його участь у вчиненні злочинів за співучасті, відношення до вчиненого, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, у тому числі з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, досудову доповідь органу пробації, схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки дані злочини ним вчинено у період іспитового строку та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції статей та остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Козелецького районного суду Чернігівської області щодо ОСОБА_6 від 07.06.2018 року.

На думку суду апеляційної інстанції, призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , про що ставиться питання в апеляційній скарзі, і таке покарання стане необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Положення ст. 71 КК України судом застосовано вірно, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини у період іспитового строку, визначеного вироком Козелецького районного суду від 07.06.2018 року, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 78 КК України. З цих підстав ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.06.2021 року було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання органу пробації про звільнення від покарання з іспитовим строком. Правильність такого висновку підтверджено рішенням апеляційної інстанції, яким ухвалу залишено без змін. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині позбавлені підстав.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про те йдеться у апеляційній скарзі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни судового рішення у кримінальному провадженні не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4