Справа № 944/5321/23
Провадження №1-кп/944/1066/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000618 від 29.05.2023, про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Гребінка Полтавської області, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального самохідного-артилерійського дивізіону, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28.05.2023, приблизно о 20 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території наметового табору військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 , діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 удари руками в область голови чим спричинив останньому забійну рану та синець лівої виличної ділянки, забійну рану тім`яної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та один удар ножем в область грудної клітки зліва, чим спричинив останньому сліпе проникаюче поранення грудної клітки зліва з ушкодженням легені, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент йогозаподіяння, тобто у вчинив кримінальна правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати та не позбавляти волі. Зазначив, що має намір добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду кримінального провадження, однак подав до суду зклопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений, його захисник та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставина, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання - є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не мав намір ухилятися від відповідальності, щиро розкаявся, бажає відшкодувати потерпілому завдану шкоду, хоче продовжити службу у ЗС України, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Зарахування строку досудового тримання під вартою обвинуваченого до моменту його звільнення з-під варти в залі суду слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Застосований під час досудового слідства арешт майна, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На час ухвалення вироку обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України згідно ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 14.12.2023.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_4 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 згідно з ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не залишати цілодобово приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 29.05.2023 по 15.12.2023 включно, відповідно ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2023 на камуфляжну куртку типу «піксель» зі слідами РБК, поміщено у картонну коробку, яку опечатано, камуфляжні штани типу «піксель» зі слідами РБК, поміщені у картонну коробку, яку опечатано та які вилучено під час складання протоколу затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину від 29.05.2023 скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2023 на вилучений 29.05.2023 під час огляду місця події ніж, який поміщено у картонну коробку скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- камуфляжну куртку типу «піксель» зі слідами РБК, камуфляжні штани типу «піксель» зі слідами РБК - повернути володільцю ОСОБА_7 ;

- військовий кітель типу «піксель» - повернути володільцю ОСОБА_6 ;

- ніж, який поміщено у картонну коробку та передано у камеру зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області; взірці змивів обох рук, зразки зрізів нігтьових пластин з обох рук, зразки крові, які відібрані у ОСОБА_8 ; зразки крові, які відібрані у потерпілого ОСОБА_6 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1