ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/15/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1437/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 137 КК України
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,

встановила:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України.

Застосовано у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 06 листопада 2023 року, із визначення розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн.

При прийнятті зазначеного рішення стосовно ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив із тих обставин, що у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на переховування обвинуваченого від суду. Сукупність вказаних обставин вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази, доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні прокурора; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотання; 4) наявність відомостей, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, переховувався від суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову. Якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та на які посилається прокурор, відсутні та не підтверджені будь-якими доказами. Зазначені ризики прокурором не обґрунтовані, свідки по даному кримінальному провадженню вже допитані, ризик перешкоджати кримінальному провадженню не доведений.

Крім того, прокурор не обґрунтував будь-яких доказів неможливості обрання будь-якого іншого менш суворого запобіжного заходу, а сам ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується виключно позитивно за місцем проживання та реєстрації, скарг та компрометуючих матеріалів не має, має міцні та стійкі соціальні зв`язки, переховуватися від слідства, прокурора та суду намірів не має.

Крім того, не погоджуючись з ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, яку в подальшому уточнив й доповнив, та в остаточній редакції просив скасувати ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що останнє судове засідання відбулося 16.02.2022 і станом на 24.02.2022 наступне судове засідання не планувалося. На цей час він проживав за адресою реєстрації в АДРЕСА_1 , де проживав до 06.08.2022. Після 05.08.2022, коли окупанти вдарили касетними боєприпасами по військовому містечку «Башкірівка», в квартирі обвинуваченого були побиті вікна, пробитий технічний поверх над квартирою, та він наступного дня виїхав спочатку до м. Харкова, а через 3 дні в Київську область за місцем народження, а потім вже виїхав за кордон до Швейцарії, де в нього був статус «S» - тимчасовий захист від війни, медичне страхування, соціальна допомога. Отже, прибувати у судові засідання він не міг внаслідок об`єктивних обставин, які склались із-за війни.

Крім того, ОСОБА_7 вважав, що вагомих доказів про вчинення ним нетяжкого злочину не було, а тому посилання суду на їх наявність є безпідставними.

Також обвинувачений зазначав, що наявність обвинувачення не позбавляло його права згідно ст. 33 Конституції України на вільне пересування в межах України і виїзду за кордон, тим більше для захисту від війни оскільки на той час жодний запобіжний захід стосовно нього не обирався.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційних скарг, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Також, вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, суд має врахувати обставини, визначені ч.1 ст. 178 КПК України, зокрема дані щодо особи підозрюваного, його репутацію, соціальні зв`язки, тощо.

Аналізуючи доводи прокурора щодо існування ризиків, заявлених у клопотанні, а також висновки суду першої інстанції, згідно яких надані стороною обвинувачення докази, доводять обставини, на які посилався прокурор у клопотанні, та наявність відомостей, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, переховувався від суду, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 станом на 24.02.2022 проживав за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 (військове містечко Башкирівка), та внаслідок російської збройної агресії вимушений був виїхати зі свого житла, оскільки воно було пошкоджене. За фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 не проживав, оскільки м. Балаклія знаходилося під окупацією до вересня 2022 року.

Крім того встановлено, що обвинувачений дійсно отримував повідомлення про виклик його до Зміївського районного суду Харківської області, однак це були не повістки, а повідомлення у застосунку Vider, на отримання яких він не надавав згоду відповідно до п. 5 наказу Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 «Про затвердження Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі».

При цьому, ОСОБА_7 не мав фізичної можливості дістатися до Зміївського районного суду Харківської області, оскільки прямого сполучення до м. Зміїв з м. Чугуєва на той час не було, а сполучення до м. Харкова було обмежене внаслідок ведення активних бойових дій.

Інтернет-зв`язок із-за зазначених раніше обставин також був обмежений.

Отже, посилання прокурора в клопотанні на ті обставини, що обвинувачений не з`являвся у судові засідання без поважних причин та таким чином затягує розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим вбачається ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з якими погодився й суд першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 дійсно перебував за межами України у зв`язку з активними бойовими діями у місці його проживання та реєстрації, набув тимчасового статусу захисту від війни у країні перебування, однак повернувся в Україну, що на думку колегії суддів, навпаки свідчить про відсутність ризику ухилення цього обвинуваченого від суду.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , а враховуючі дані щодо особи обвинуваченого та його репутацію, який є особою похилого віку, учасником бойових дій, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вважає, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведені обставини, з урахуванням усіх обставин у їх сукупності, в тому числі й відомостей щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: