Справа №200/2065/17
Номер провадження №1-кс/932/248/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання в якому заявник просить скасувати арешт накладений на автомобіль «MG», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що постановою слідчого було закрито кримінальне провадження №0000255 від 07.02.2017 з правовою кваліфікацією ч.1 ст .286 КК України, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2017 року та визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому подальше утримання автомобіля під арештом є недоцільним, і в необхідності застосування такого арешту відпала потреба.

У судове засідання власник майна не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання за його відсутність, щодо скасування арешту не заперечує.

Дослідивши матеріали клопотання, перевіривши наявність правових підстав для скасування арешту майна, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою від 10 лютого 2017 року накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на автомобіль «MG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000255 від 07.02.2017 за ч.1 ст.286 КК України.

За положеннями ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведені обставини, доводи клопотання знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та не були спростовані слідчим, за вказаних вище обставин, на теперішній час не створює будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки такий спричиняє істотне обмеження законних прав та інтересів його власника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження на автомобіль «MG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000255 від 07.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1