Дата документу 22.01.2024
Справа № 334/4297/21
Провадження № 1-кп/334/148/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, українки, яка має середньо - спеціальну освіту, пенсіонерки, не заміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2021року приблизно о 09:52 год. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху з метою порушення громадської безпеки на території Дніпровського району в м. Запоріжжя, шляхом здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону «Інтертелеком», а саме з номеру « НОМЕР_1 », повідомила оператору «102» неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, про нібито існуючу підготовку вибуху жилого будинку АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_5 достовірно знала, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим.

В результаті умисного завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху будинку АДРЕСА_2 , для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення залучено особовий склад Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, вибухово-технічного управління ГУНП в Запорізькій області та бригаду швидкої допомоги № 105.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

22 січня 2024 року між обвинуваченою та прокурором була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470, 473 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 259 КК України, обвинувачена беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, узгоджують покарання, яке повинна понести обвинувачена за ч.1 ст. 3259 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, обвинувачена згодна на призначення вказаного виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачена та захисник підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 22 січня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 11.04.2021 року.

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1