Справа № 303/13/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/486/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000682, відомості про кримінальне правопорушення у якому 04 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190, ч.2 ст.192 та ч.4 ст.358 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, смт Кольчино, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, розлученого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 вересня 2023 року включно і зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; у період часу з 22 години 00 хвили вечора по 07 годину 00 хвилин ранку, не залишати місце фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання убачається, що 30 серпня 2023 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190, ч.2 ст.192 та ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190, ч.2 ст.192 та ч.4 ст.358 КК України, окремі з яких, відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до тяжких злочинів, і за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 не з`являвся на виклик до слідчого для участі у слідчих діях, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки має змогу виїхати за кордон; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено місця, де підозрюваний виготовляв за попередньою змовою з невстановленою слідством особою рахунки фактури на автомобілі, які у подальшому розмитнювались, чи придбав їх; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі ОСОБА_7 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння свідків та потерпілих кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 , знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків або потерпілих, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів. Слідчий у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на викладене вище, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 та ч.3 ст.190, ч.2 ст.192 та ч.4 ст.358 КК України, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5-ти років. Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини є підставами для висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Водночас, з огляду на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя дійшов висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який зазначено у клопотанні - у вигляді домашнього арешту без використання електронного засобу контролю в межах строку досудового розслідування, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені п.п.1, 2 та 4 ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, слідчим суддею не взято до уваги відсутність соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_7 , і те, що джерелом його доходів є обман або зловживання довірою осіб, від яких ОСОБА_7 отримував кошти, що є реальними підставами вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який застосований слідчим суддею відносно ОСОБА_7 не зможе запобігти ризику продовження вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення нового кримінального правопорушення. Крім того, на даний час органом досудового розслідування не встановлено походження рахунків фактур на автомобілі, які у подальшому розмитнювались, не встановлено осіб, причетних до їх виготовлення, тому існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки від сторони обвинувачення та сторони захисту не надходило; прокурор ОСОБА_8 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає приписам ст. ст. 177, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190, ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Мукачівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190, ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 358 КК України кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема копіями протоколів допиту потерпілого та свідків, висновку щодо скасування державної реєстрації транспортного засобу, постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.10.2022 та іншими матеріалами, на підставі яких 20.06.2023 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_7 діяння, які підпадають під ознаки передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190, ч. 2 ст. 192, ч. 4 ст. 358 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення цих кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбаченого ст. 177 КПК України ризику, зокрема можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк до п`яти років), повністю підтверджують наявність вищевказаного ризику та висновок слідчого судді й у цій частині.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, є приватним підприємцем.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у період часу з 20 год по 08 год, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 20 год по 08 год, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що домашній арешт не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Із цих підстав, як безпідставні і такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що: у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки; джерелом доходів ОСОБА_7 є обман або зловживання довірою осіб, від яких ОСОБА_7 отримував кошти, що є реальними підставами вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який застосований слідчим суддею відносно ОСОБА_7 не зможе запобігти ризику продовження вчинення нових кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення нового кримінального правопорушення; на даний час органом досудового розслідування не встановлено походження рахунків фактур на автомобілі, які у подальшому розмитнювались, не встановлено осіб, причетних до їх виготовлення, тому існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; у період часу з 22 години 00 хвили вечора по 07 годину 00 хвилин ранку, не залишати місце фактичного проживання, а саме АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, - до 30 вересня 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі; відповідно до заяви прокурора досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_7 завершено і обвинувальний акт направлено до місцевого суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000682, відомості про кримінальне правопорушення у якому 04 вересня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190, ч.2 ст.192 та ч.4 ст.358 КК України, про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 вересня 2023 року включно, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: