Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2023 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши скаргу командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 щодо бездіяльності слідчого, в порядку, передбаченому ст.303 КПК України

встановив:

До суду зі скаргою на бездіяльність слідчого-посадової особи, відповідальної за внесення відомостей ТУ ДБР у м. Краматорську звернувся командир ВЧ НОМЕР_1 полковник

ОСОБА_3 тексті скарги зазначено, що 27.07.2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до Директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 , за яке передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 407 КК України.

В повідомленні про вчинення кримінального правопорушення реалізовуючи свої права як заявника, просили внести відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань та почати досудове розслідування щодо викладених в повідомленні фактів.

12.09.2023 року № 44776 ВЧ отримано копію відповіді за вихідним номером 13-01-19126/23 від 05.09.2023 року, підписану старшим слідчим керівником першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Краматорську) Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого в місті Краматорську Рінадом СИМОНЯНОМ про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення розглянуто і за результатом розгляду повідомлення, вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено, у зв`язку з чим, підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Суд дослідивши матеріали скарги приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України строк оскарження дій чи бездіяльності слідчого становить десять днів з моменту вчинення дії або бездіяльності.

Зі скарги вбачається, відповідно до ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого розпочалася після невнесення відомостей до ЄДРДР, а саме: 28 липня 2023 року.

Як встановлено судом, що скарга подана до суду 04 жовтня 2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 304 КПК України вбачається, що законодавець не пов`язує момент настання бездіяльності та початок строку на її оскарження з отриманням відповіді щодо невнесення відомостей в ЄРДР.

Тобто, строк початку бездіяльності відраховується саме з моменту її настання, а не отримання відповіді як зазначає в скарзі заявник.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України не передбачено такого виду оскарження, як оскарження рішення щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому вважати, що відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, строк на оскарження обчислюється з моменту отримання відповіді неможливо та це не відповідає нормам КПК України та передбаченому законодавцем механізму оскарження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст. 304 КПК України.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», яке прийняте палатою ЄСПЛ, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Обмеження щодо умов прийнятності скарги встановлені ч.2 та ч.4 ст. 304 КПК України.

Щодо законності мети обмеження, то в даному випадку обмеження, які встановлені ч.2 ст. 304 КПК України мають законну мету, так як розгляд скарги, яка подана після закінчення строку на оскарження не є законним, відповідно до вимог КПК України.

Щодо пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, то КПК України передбачає інший порядок вирішення вказаного питання, що дає можливість досягнути необхідну ціль.

Так, з ч.2 ст. 304 КПК України вбачається, що особа, яка звернулася зі скаргою після спливу строку на оскарження, може порушити питання щодо поновлення цього строку.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не може бути обмежено таким чином чи у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Так, відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги, законності мети обмеження та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду, що була порушена сама сутність права доступу до суду так як заявник може відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повторно звернутися зі скаргою та відповідно до п.3 ч.2 ст. 304 КПК України порушити питання щодо поновлення пропущеного строку на оскарження із зазначенням фактичних даних на підтвердження поважності пропуску строку.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України - повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином заявник має право на повторне звернення до суду при усуненні недоліків, зазначених в даній ухвалі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 щодо бездіяльності слідчого, в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України повернути.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її отримання до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1