Справа № 638/699/24
Провадження № 1-кс/638/313/24
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0003156 від27.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому простить накласти арешт на виявлений та вилучений слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 предмет, під час проведення огляду 11.01.2024, у період часу з 10 год. 38 хв. до 11 год. 21 хв., на першому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням екрану, без сім-карти.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003156 від 27 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.12.2023 приблизно о 18 год. 20 хв. невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні аптеки "Шара" що розташована за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд.38, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрала належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 10A", IMEI: НОМЕР_3 , чим спричинила останній матеріальну шкоду.

Указом Президента України № 64/2022 про Введення воєнного стану в Україні та ЗУ «Затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, тобто кримінальне правопорушення-злочин вчинено у період воєнного стану.

11.01.2024 у період часу з 10 год. 38 хв. до 11 год. 21 хв., слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено огляд на першому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого громадянка, яка представилась як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видала наступне майно, яке було вилучене:

1) Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A», в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням екрану, без сім-карти.

Вищевказаний предмет, вилучений 11.01.2024, визнаний в якості речового доказу, який має істотне значення для забезпечення завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України.

Вилучений в ході огляду місця події 11.01.2024 у період часу з 10 год. 38 хв. до 11 год. 21 хв., на першому поверсі будівлі за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A», в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням екрану, без сім-карти, належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищевикладеного, виникає необхідність у застосуванні заходу забезпечення арешту майна.

Враховуючи те, що виявлене та вилучене майно є предметом злочину та речовим доказом у даному кримінальному правопорушенні або має відношення до вчинення кримінальних правопорушень, факт чого необхідно перевірити, а також визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, який використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, для чого необхідно проведення низку слідчих-розшукових дій у чому числі експертиз, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий також зазначила, що не застосування арешту вказаного майна в подальшому зумовить труднощі в частині встановленню істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене чи знищене.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином.

Власник майна до суду не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо клопотання не має.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи слідчого підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР від 27.12.2023, заявою про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого від 28.12.2023, поясненнями ОСОБА_6 , протоколом огляду від 11.01.2024, постановою про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000039 від 09.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на виявлений та вилучений слідчим СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 предмет, під час проведення огляду 11.01.2024, у період часу з 10 год. 38 хв. до 11 год. 21 хв., на першому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з механічним пошкодженням екрану, без сім-карти.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1