Дата документу 06.11.2023Справа № 554/6608/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 08.07.2023 за ст. 368-5 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 08.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, за результатами опрацювання публікацій засобів масової інформації, а саме веб-сторінки інтернет сайту «Medium», встановлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_6 у період 2022-2023 років набув у власність, шляхом оформлення права власності на близьких родичів, активи у значному розмірі, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами.

12.07.2023 року відділом контррозвідки УСБУ в Полтавської області, на виконання доручення №45-1583 вих. 23 від 10.07.2023, повідомлено, з метою встановлення та перевірки переліку нерухомого майна, яке перебуває у власності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_6 та його близьких родичів встановлено наступне:

ОСОБА_6 володіє земельною ділянкою площею 1,9771 га, кадастровий номер: :00:004:0226, розташована у межах колишньої Римарівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, дата набуття права власності 10.11.2016 року. Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 володіла земельною ділянкою площею 0,09 га, кадастровий номер: :09:001:0025, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата набуття права власності 09.01.2023 року (вартістю згідно договору 41 000 гривень). Яка була реалізована 28.09.2023. Крім того, у ході досудового розслідування, з відкритих джерел, встановлено, що ринкова вартість аналогічної земельної ділянки складає близько 40 тисяч доларів США. Батько ОСОБА_6 ОСОБА_8 (покійний) являвся власником житлового будинку площею 48,8 кв. м. та земельної ділянки, яка була придбана на підставі доручення виданого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , дата набуття права власності 21.09.2018 року. Мати ОСОБА_6 ОСОБА_9 29.10.2022 року володіла квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , площею 40,6 кв. м. (вартістю згідно договору 574 000 гривень), яка також була реалізована протягом 2023 року.

18.08.2023 за адресою АДРЕСА_3 , було проведено обшук, у результаті якого встановлено, що вказана квартира, на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2023 була відчужена ОСОБА_10 за 574 000, 00 гривень. Теща ОСОБА_6 ОСОБА_11 являлася власницею квартири за адресою: АДРЕСА_4 , площею 41,6 кв. м., дата набуття права власності 20.12.2022 року (вартістю згідно договору 374 400 гривень), яка також була реалізована у серпні 2023 року.

Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що придбав вказану квартиру, разом із меблями та обладнанням, за 1 296 000 гривень, натомість у договорі купівлі-продажу була вказана геть інша вартість вказаної квартири, а саме: 574 000 гривень, яка була вказана в оцінці та не відповідає дійсності. Під час укладання вказаної угоди, вже безпосередньо була присутня ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка і підписувала вказаний договір, оскільки на її ім`я була оформлена вказана нерухомість. Але слід зазначити, що ніяких організаційних питань під час продажу остання не вирішувала, усі питання з продажу квартири узгоджували із ОСОБА_12 , яка являється невісткою власниці квартири.

Крім того, 23.06.2023 мачуха ОСОБА_6 ОСОБА_13 набула у власність за 35000 гривень, транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, кузов № НОМЕР_1 , СІРОГО КОЛЬОРУ, н.з. НОМЕР_2 , який станом на теперішній час намагається відчужити, за допомогою продажу третім особам на веб-сайті AUTO.RIA, за 1 202 040 гривень, тим самим намагаючись позбутись речового доказу у кримінальному провадженні.

02.11.2023 постановою слідчого СУ ГУНП в Полтавській області, відповідно до ст. 98 КПК України, транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, кузов № НОМЕР_1 , СІРОГО КОЛЬОРУ, н.з. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000036, оскільки він має суттєве значення для ходу досудового розслідування та вирішення питання по суті та може свідчити про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Необхідність накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості полягає у збереженні речових доказів та подальшому проведенні ряду експертних досліджень, а саме: судової оціночно-будівельної експертизи з метою встановлення чи спростування факту незаконного збагачення ОСОБА_6 .

З метою належного забезпечення збереження речових доказів виникає необхідність у накладенні арешту на майно.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав клопотання задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що зазначений у клопотання автомобіль був власністю ОСОБА_13 , що є мачухою ОСОБА_6 , яка у кримінальному провадженні є лише свідком, а накладення арешту на майно свідка, законодавством не передбачено. Окрім цього, автомобіль із 10.10.2023 року перебував у продажу та 04.11.2023 року був проданий третій особі. У зв`язку з викладеним, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право власності належить до основоположних прав людини.

Гарантії захисту права власності закріплені і у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Недоторканність зазначеного права згідно з п.9 ч.1 ст. 7 КПК України 2012 року належить до загальних засад кримінального провадження, зміст якої розкрито у статті 16 цього Кодексу. Згідно з частиною першою наведеної статті позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями, закріпленими у п.п. 1, 2 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи обставини, з`ясовані під час розгляду клопотань про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки автомобіль на даний час є власністю третьої особи, а отже відсутні правові підстави для його арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 , 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 08.07.2023 за ст. 368-5 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1