Справа №591/8006/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/615/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/8006/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2023 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчої судді частково та зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн, оскільки її підзахисний працює неофіційно, має заробітну плату до 20 000 грн, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, інвалідами, є батьком дитини, якій допомагає, а тому визначена застава є непомірною для підозрюваного, враховуючи також, що іншій підозрюваній в даному провадженні визначено заставу в значно меншому розмірі, в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК. Також зазначає, що причетність її підзахисного до даного злочину є недоведеною.

19.09.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся начальник 1 відділення СВ УСБУ в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305 КК, а саме у переміщення з території Республіки Польща через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичного засобу кокаїну, за попередньої змовою групою осіб.

21.01.2023 до ЄРДР за № 0000020 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК, 17.09.2023 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК та 18.09.2023 йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 305 КК.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із заставою в розмірі 1312 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 522 854 грн, з визначенням певних обов`язків в разі її внесення.

Ухвалою слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2023 вказане клопотання слідчого задоволено частково і до ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 684 000 грн, та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, у разі її внесення. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК, не може запобігти ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не обрання будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_9 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за ч. 2 ст. 305 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у кримінальному провадженні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, а тому доводи захисника щодо необгрунтованості пред`явленої її підзахисному підозри за ч. 2 ст. 305 КК не заслуговують на увагу колегії судів.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, зокрема, протоколи НСРД, обшуку, огляду, в ході якого при перетині державного кордону України у напрямку в`їзд з Республіки Польща в України на м/п «Рава-Руська» у іншого фігуранта даного кримінального провадження було виявлено наркотичний засіб обіг якого обмежено «кокаїн», спосіб його перевезення, у слідчого судді були всі підстави для висновку про зв`язок ОСОБА_9 із інкримінованим йому правопорушенням, а отже і наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше. При цьому ОСОБА_9 має можливість перетину державного кордону для супроводу батьків з інвалідністю, що ним і здійснювалось, знайомих за кордоном, під час затримання в нього вилучено 92 тис. грн.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_9 під час затримання умисно пошкодив свій мобільний телефон, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 неодноразово здійснював організацію контрабанди наркотичного засобу, підтримує зв`язок з іншим співучасником злочину ОСОБА_12 , який фактично мешкає за кордоном, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Відповідно ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК).

Слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, вартості та розміру предмету контрабанди, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, цілком обґрунтовано визначив достатню суму застави для забезпеченням підозрюваним виконання своїх обов`язків, передбачених КПК, а саме в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Доводи захисника про неврахуванням слідчим суддею того, що ОСОБА_9 працює неофіційно, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, інвалідами, неофіційно є батьком дитини, якій допомагає, іншій підозрюваній в даному провадженні визначено заставу в значно меншому розмірі, в межах, визначних п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК в даному випадку, враховуючи роль ОСОБА_9 у вчиненні даного правопорушення, в даному випадку не можуть свідчити про занадто великий розмір застави.

На думку колегії суддів, визначення меншого розміру застави не стане для підозрюваного вагомим та не сприятиме унеможливленню ризику порушення ним його процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , визначення розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчої судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2023 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4