Справа № 201/866/24
Провадження № 1-кс/201/307/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 29.12.2022), у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 29.12.2022,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. В обґрунтуванні скерованого клопотання зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0000178 від 29.12.2022 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 29.12.2022) за наступних обставин, а саме, приблизно у грудні 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний єдиний умисел разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , завчасно розподіливши ролі у вчиненні кримінальних правопорушень, з метою незаконного заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, з грудня 2022 року по серпень 2023 року організували злочинну діяльність через програму реімбурсації «Доступні ліки» з використанням електронно-обчислювальної техніки. Так, 21квітня 2023 року приблизно об 11:10 годин, відповідно до завчасно розподілених ролей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запропоновано ОСОБА_8 , представнику аптечного закладу, який зареєстрований в Електронній Системі Охорони Здоров`я (ЕСО3) та уклав договір із НСЗУ про участь у відповідній програмі реімбурсації та може погасити (отоварити) електронний рецепт, використовуючи функціонал Hels- ТОВ «Лінафарм», в аптеці № 2 по вул. Молодогвардійська, 45 у місті Дніпрі, на умовах співпраці придбати ліки за фіктивними рецептами, відповідно до програми реімбурсації «Доступні ліки» із подальшим відшкодуванням від держави вартості відповідних ліків та розподілом отриманих державних коштів між учасниками кримінального правопорушення. На виконання вимог п.п. 31-40 «Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я», для здійснення своїх безпосередніх обов`язків ОСОБА_6 завчасно пройшов процес реєстрації в електронній системі охорони здоров`я та відповідних Реєстрах, за типом працівника «Лікар». Таким чином ОСОБА_6 , діючи як лікар загальної практики сімейної медицини, умисно, протиправно, відповідно до відведеної ролі, шляхом використання своїх повноважень, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , 02, 03, 05, 07, 08, 10 червня 2023 року, здійснив вхід до електронної системи охорони здоров`я та відповідних Реєстрів як лікар загальної практики сімейної медицини, із використанням свого цифрового підпису, пройшовши автентифікацію, увійшовши до свого електронного кабінету та отримавши доступ до відомостей про пацієнтів, із якими у ОСОБА_6 укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу та із використанням своїх прав медичного працівника, створив 93 електронні рецепти відповідно до переліку ліків за програмою реімбурсації «Доступні ліки» для пацієнтів, достовірно знаючи про те, що вказані особи за отриманням медичної допомоги до ОСОБА_6 не звертались. Після чого ОСОБА_5 передала ОСОБА_8 відповідні рецепти для їх офіційного внесення в електронну систему охорони здоров`я як аптечний заклад, який виконує відповідне замовлення з метою подальшого відшкодуванню коштів відповідно до програми реімбурсації «Доступні ліки». Так, 05 липня 2023 на рахунок представника ТОВ «Лінафарм» ОСОБА_8 , надійшли грошові кошти по програмі реімбурсації «Доступні ліки» від НСЗУ (національна служба здоров?я України) у розмірі 44 625 грн. Відповідні кошти згідно до умов співпраці відправлено ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , якими останні розпорядилися на власний розсуд. Далі ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , з використанням електронно-обчислювальної техніки, 15, 16, 20 червня 2023 року здійснили вхід до електронної системи охорони здоров?я та відповідних Реєстрів, створивши 37 електронних рецепти відповідно до переліку ліків за програмою реімбурсації «Доступні ліки» для пацієнтів, достовірно знаючи про те, що вказані особи за отриманням медичної допомоги до ОСОБА_6 не звертались. Після чого ОСОБА_5 передала ОСОБА_8 відповідні рецепти для їх офіційного внесення в електронну систему охорони здоров`я як аптечний заклад, який виконує відповідне замовлення з метою подальшого відшкодуванню коштів відповідно до програми реімбурсації «Доступні ліки». Так, 07 липня 2023 року на рахунок представника ТОВ «Лінафарм» ОСОБА_8 надійшли грошові кошти у розмірі 25 500 грн, які були відправлені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та якими останні розпорядилися на власний розсуд. Крім того ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , 21, 22, 30 червня 2023 року, 01, 06, 07, 11 липня 2023 року здійснили вхід до електронної системи охорони здоров?я та відповідних Реєстрів, створивши 102 електронних рецепти відповідно до переліку ліків за програмою реімбурсації «Доступні ліки» для пацієнтів, достовірно знаючи про те, що вказані особи за отриманням медичної допомоги до ОСОБА_6 не звертались. Потім ОСОБА_5 передала ОСОБА_8 відповідні рецепти для їх офіційного внесення в електронну систему охорони здоров?я як аптечний заклад, який виконує відповідне замовлення з метою подальшого відшкодуванню коштів відповідно до програми реімбурсації «Доступні ліки». Так, 27 липня 2023 року на рахунок представника ТОВ «Лінафарм» ОСОБА_8 надійшли грошові кошти у розмірі 19 875 грн, які були відправлені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та якими останні розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином прокурор, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, а також у зв`язку з наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що остання може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної, вважаючи, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є неможливим, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, вагомість наявних доказів, а також дані про особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, які не перешкоджають її триманню під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вагомість доказів про вчинення якого свідчить про існування достатніх підстав вважати, що підозрювана може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а отже більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник та підозрювана під час судового розгляду заперечували щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення та просили застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в обґрунтування чого посилались на те, що підозрювана не переховується від слідства та добровільно з`являється за викликами за кожною вимогою слідчого та прокурора, а отже неухильно виконує відповідні обов`язки та розпорядження органу досудового розслідування. Водночас підозрювана має постійне місце проживання у місті Дніпрі, позитивну характеристику, міцні соціальні зв`язки, у неї наявна родина та на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, що повинно бути враховане при розгляді цього клопотання.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків з таких підстав.

Так, частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 29.12.2022). Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваної, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_5 вищевказаного злочину не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: рапортів поліцейських про виявлення кримінальних правопорушень; протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , які повідомили про обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень; протоколів огляду комп`ютерних даних; протоколів огляду речей та документів, в яких зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками до них, чим в сукупності підтверджується причетність ОСОБА_5 до інкримінованого злочину. Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Водночас про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 29.12.2022), у вчиненні яких підозрюється остання, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна межа санкції якого передбачає покарання у виді позбавленням волі строком до восьми років, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід.

Тобто криміногенні фактори, умови та спосіб вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрювана задля уникнення кримінальної відповідальності може намагатись недобросовісно виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, оскільки остання вчинила протиправні діяння попередньо, тобто заздалегідь, домовившись про спільне їх вчинення та розподіливши ролі між собою з іншим підозрюваними, водночас такі дії були вчинені ними з корисливих мотивів, що відповідно вказує на стійкий намір ОСОБА_5 на вчинення злочинів проти власності.

Роблячи висновок про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування заходів забезпечення кримінального провадження ОСОБА_5 зможе вжити спроби для перешкоджання досягнення дієвості та ефективності цього кримінального провадження.

При цьому доводи сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та можливості вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням з боку обвинувачення. Водночас, на противагу аргументам, викладеним у клопотанні щодо цього, свідчить репутація підозрюваної, яка має постійне місце проживання, родину, утримує неповнолітню дитину та раніше не притягалась до кримінальної відповідальності.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, зібраних на даному етапі кримінального провадження, вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , її майновий та сімейний стан, наявність у неї постійного місця проживання, міцність її соціальних зв`язків з огляду на наявність у неї неповнолітнього утриманця, репутацію підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась та не має судимостей. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Перевіряючи обґрунтованість неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя виходить з наступного. Так, ч. 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя повинен відмовити у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Винятковість запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, полягає у тому, що воно застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тобто слідчому, прокурору необхідно під час звернення до слідчого судді обґрунтувати потребу у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, при цьому правовою доктриною сформовано, що таку потребу слід вважати як виняткову тоді, коли на підставі наявних у конкретному кримінальному провадженні даних можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому ч. 4 ст. 194 кримінального процесуального кодексу передбачено, що у випадку, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що під час судового розгляду прокурором доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 29.12.2022), а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема ризики переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, однак не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, оскільки стороною обвинувачення не наведено переконливих аргументів, якими б обґрунтовувалась виняткова необхідність у застосуванні до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже доводилось би, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам, то слід вважати не виправданим такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, у зв`язку з чим обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України є недоведеними. Тобто на підставі наявних у цьому кримінальному провадженні даних та даних про особу підозрюваної, яка: раніше до кримінальної відповідальності не притягалась та немає судимостей, має задовільну репутацію, міцні соціальні зв`язки в місці її постійного проживання, у тому числі з огляду на наявність у неї родини та неповнолітнього утриманця, неможливо із виключною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної, відповідно не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства. У зв`язку з цим, на переконання слідчого судді, є підстави для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у рішенні від 16.12.2010 по справі «Боротюк проти України» (п. 62), у якому зазначено, що існування презумпції на користь звільнення з-під варти полягає у тому, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, а отже національні органи в таких випадках завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, самостійно оцінивши кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, виходячи з матеріалів поданого клопотання, конкретних обставин кримінального провадження, ролі, яку виконував підозрюваний у кримінальних правопорушеннях і даних про його особу, слідчий суддя дійшов висновку, що з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні, достатнім є застосування до підозрюваного домашнього арешту, що полягає у забороні залишати їй житло цілодобово строком на два місяці, з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків та не перешкодить останній забезпечити свою нормальну життєдіяльність. Водночас слідчий суддя вважає, що заборона підозрюваній залишати житло цілодобового, хоча і може незначно порушувати нормальний уклад її життя та спричиняти їй незручності, однак це буд повністю відповідати характеру суспільного інтересу, підставам та меті обрання цього запобіжного заходу, що у даній ситуації та з урахуванням її ролі у вчинених злочинах є домірним відповідним потребам досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-187, 193-194, 196, 205, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 24 березня 2024 року, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , строком до 24 березня 2024 року, обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою у визначені дату, час і місце до суду, слідчого або прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Дніпро), в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами, потерпілими, іншими підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій, а також окрім близьких родичів та членів її сім`ї;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_5 під домашнім арештом є 24 березня 2024 року.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 16 годині 30 хвилин 24 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1