Провадження № 1-кп/638/1912/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0001299 від 27.12.2022, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Заводи Ізюмського району Харківської області, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, який проходить військову службу за контрактом на посаді водія-заряджаючого 1 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , має звання старший солдат, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_5 , який відповідно до наказу № 120 від 11.06.2020 проходив військову службу за контрактом на посаді водія-заряджаючого 1 реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , присвоєно звання старший солдат.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, знаходячись у місці тимчасової дислокації підрозділу в районі АДРЕСА_2 , 22.10.2022, самовільно залишив місце служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця старший солдат ОСОБА_5 в період з 22.10.2022 по 16.11.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі старший солдат ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням своїх службових обов`язків до 16.11.2023.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишенні місця служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

23.11.2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди, ОСОБА_5 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.

При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Заслухавши думку учасників підготовчого провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступних обставин.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 62, 63, 65, 69, 263, 296 КК України, та інтересам суспільства. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишенні місця служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, із середньою спеціальною освітою, є військовослужбовцем за контрактом, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи вік обвинуваченого, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України, є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 23.11.2023 та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче він нижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті КК України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_5 , підлягає продовженню.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнення обвинуваченого з-під варти, згідно з положеннями ч. 3 ст. 377 КПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.11.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001299 від 27.12.2022, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з дня його фактичного затримання - з 20.11.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 20.11.2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1