Номер провадження: 11-кп/813/2554/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року про продовження їм строку тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001109 від 30.07.2021 року та №0000182 від 05.02.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 02 листопада 2023 року було задоволено клопотання прокурора, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358; ч.3 ст.27, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 31 грудня 2023 року включно.

В якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 визначена застава - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

В якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 визначена застава - 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24 810 000 (двадцять чотири мільйонів вісімсот десять тисяч).

У разі внесення застави на обвинувачених покладені відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що клопотання прокурора не містить жодного посилання на обґрунтований доказ, який би свідчив, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Суд не взяв до уваги, що обвинувачений співпрацює зі слідством, завдяки його показанням були викриті і інші особи, причетні до вчинення злочинів.

Крім того підозрюваний має дитину, і перебуваючи під вартою він не може належним чином виконувати свої батьківськи обов`язки, а також допомагати дружині, яка не має коштів для існування.

Також зазначив, що суд визначив йому завідомо непомірний розмір застави, яку він не має можливості внести.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, або зменшити визначений розмір застави.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурором не надано доказів, що він має намір переховуватись від суду, впливати на свідків, з метою схилити їх до зміни своїх показань, або перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Зазначив, що у кримінальному провадженні відсутні потерпіли, оскільки матеріальних збитків нікому завдано не було.

Також ОСОБА_10 зазначив про те, що має міцні соціальні зв`язки, а отже до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Приморському районному суді м.Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358; ч.3 ст.27, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358; ч.3 ст.27, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.

Оскарженою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2023 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був продовжений строк тримання піж вартою до 31 грудня 2023 року включно, оскільки суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1) та 3) ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у даному об`єднаному кримінальному провадженні не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд має допитати потерпілих, свідків та безпосередньо дослідити всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за який, у разі доведеності їх вини, їм може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведеності їх вини, апеляційний суд переконаний, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що вони можуть здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того продовжує існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані судом під час судового розгляду, а положеннями ч.4 ст.95 КПК України встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Вказана обставина може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дозволить під час судового розгляду контролювати їх місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1) та 3) ст.177 КПК України, які на теперішній час реально продовжують існувати.

В судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не було наведено обґрунтованих та переконливих доводів про можливість застосування обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо інших доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Крім того, згідно з ч.1 ст.318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єднане кримінальне провадження ОСОБА_12 та ОСОБА_10 перебуває на стадії судового розгляду в суді першої інстанції тривалий час, протягом якого обвинувачені утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч.4 ст.28 та ч.1 ст.318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2023 року, якою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 31 грудня 2023 року включно залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків передбачених ст.28 КПК України, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4