Справа №276/247/18
Провадження №1-кп/293/93/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000060 від 02.02.2018 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000303 від 23.08.2019 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000005 від 28.02.2020 року, об`єднаних ухвалою суду від 14.06.2021 в одне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, машканця АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою технічною освітою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимий, останній раз вироком:

- Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.07.2021 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі.

09.06.2023 звільнений з ДУ "Житомирська установа виконання покарань № 8" за відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

01.02.2018 близько 18 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився в смт Іршанськ Хорошівського району Житомирської області поблизу будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_5 , повторно виник злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 , яке знаходиться в підсобному приміщенні, розташованого на території вказаного домогосподарства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого

майна, ОСОБА_4 , дочекавшись темної пори доби, близько 19 год.

00 хв., впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони

будуть непомічені власником та сторонніми особами, перепригнув через паркан і

таким чином проник на територію вищевказаного домогосподарства.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 підійшов до підсобного приміщення зазначеного домогосподарства та, застосовуючи силу рук, зірвав навісний замок вхідних дверей підсобного приміщення, після чого за допомогою уламку металевої труби, який знайшов поряд із зазначеним приміщенням, відігнув ригель врізного замка, після чого проник до його середини.

Перебуваючи всередині підсобного приміщення, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав металобрухт у виді 4 металевих труб, металевої штаби, металевого кутника, загальна вага якого становить 55,5 кг, вартістю 360 грн. 75 коп. Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме: зберігав поряд з місцем свого проживання в АДРЕСА_4 , до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 360 грн. 75 коп.

Повторно, 20.06.2019 у ОСОБА_4 , який знаходився у за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку обрізних дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_6 , які зберігались па території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_4 .

У вказаний день близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_4 через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_8 , що розташований у гаражному кооперативі "Південний" в АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_6 , 21.06.2019 близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_4 , через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_8 , що розташований у гаражному кооперативі "Південний" в АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_6 , 22.06.2019 близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_4 , через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_4 переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_8 , що розташований у гаражному кооперативі «Південний» в АДРЕСА_4 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився па власний розсуд, а саме: продав ОСОБА_8 , за грошову винагороду, якого не ставив до відома про злочинність своїх дій.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної ніколи на загальну суму 15 000 три. 00 коп.

Повторно, 10.11.2019 близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився неподалік від огородженої території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на крадіжку металевих виробів з території вказаних складських приміщень.

У вказаний день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення виробів з металу ОСОБА_4 , через відсутність частини бетонного паркану, яким огороджена вказана територія, проник на територію складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_4 , після того, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, через відсутню ліву частину вхідних металевих дверей до приміщення складу №3 проник до його середини. В подальшому, за допомогою сили рук від`єднав металеві частини з непрацюючих холодильних вітрин, загальною вагою 100 кг вартістю 400 грн 00 коп., належних ФОП ОСОБА_7 , які в подальшому повантажив на металеву будівельну тачку, яку заздалегідь взяв із собою з метою полегшення вчинення злочину. З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав до пункту прийому металобрухт за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв ФОП ОСОБА_7 матеріальної шкоди па загальну суму 400 грн 00 коп.

Повторно, 15.11.2019 близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився неподалік від огородженої території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на крадіжку металевих виробів з території вказаних складських приміщень.

У вказаний день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення виробів з металу, ОСОБА_4 , через відсутність частини бетонного паркану, яким огороджена вказана територія, проник на територію складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_4 , після того, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, через відсутню ліву частину вхідних металевих дверей до приміщення складу №3 проник до його середини, звідки таємно викрав газовий котел марки "Маяк АОГБ-50Е" вартістю 16 569 грн 00 коп., який за допомогою сили рук повантажив на металеву будівельну тачку, яку заздалегідь взяв із собою з метою полегшення вчинення злочину. З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав до пункту прийому металобрухту за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ФОП ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 16 569 грн 00 коп.

Повторно, 19.11.2019 близько 21 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_5 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку металобрухту з приміщення пункту прийому металобрухту, що по АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металобрухту належного ОСОБА_10 у вказаний день близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 через незамкнені на запірний пристрій вхідні ворота огородженої території складських приміщень, належних КТВП "Ірша", розташованих по АДРЕСА_4 , проник на вказану територію.

В подальшому, перебуваючи на території складських приміщень, належних КТВП "Ірша", ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук вдавив дерев`яну віконну рами, яка була забита фанерою блакитного кольору, після чого через віконний отвір проник до пункту прийому металобрухту, розташованого в складському приміщенні на вищевказаній території, звідки таємно викрав 10 кг міді вартістю 100 грн 00 коп. за 1 кг загальною вартістю1000 грн 00 коп. та 8 кг бронзи вартістю 60 грн 00 коп. за 1 кг, загальною вартістю 480 грн 00 коп.

Викрадений металобрухт ОСОБА_4 помістив до сумки, яку знайшов в приміщенні пункту прийому металобрухту, та з викраденим залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився па власний розсуд, а саме здав до пункту прийому металобрухту у м. Житомирі за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1480 грн 00 коп.

Повторно, 26.07.2019 близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився поблизу магазину "Кошик", що в смт Іршанськ по вул. Лесі Українки 5А, Хорошівського району Житомирської області, та помітив на траві велосипед марки "Україна" блакитного кольору, належного ОСОБА_11 , який остання надала в користування ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного велосипеду.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що його злочинні дії будуть не помічені з боку ОСОБА_12 , який у стані алкогольного сп`яніння спав поблизу вказаного велосипеду, та інших осіб, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, за допомогою сили рук підняв велосипед марки "Україна" блакитного кольору, вартістю 605 грн 00 коп., після чого з викраденим велосипедом залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме: продав ОСОБА_13 за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 605 грн 00 коп.

За таких обставин ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані з проникненням у інші приміщення та сховище, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в кожному обвинувальному акті. Вказав, що викрадене ним майно, що зазначено в обвинувальних актах відповідає дійсності. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.Вказав, що не наполягає на дослідженні інших доказів у справі.

Захисник обвинуваченого в судове засідання не з"явилась, обвинувачений просив подальший судовий розгляд проводити без участі захисника.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до суду надійшли заяви, за змістом яких просять кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 розглядати у їх відсутності, претензій до обвинуваченогл не мають, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду (Том 4 а.с. 34,38,57,58).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в кожному обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненій повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України та своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаних з проникненням у інші приміщення та сховище, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Цією нормою закону визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом із тим, процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, необхідно розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині.

При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування положень ст. 75 КК.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду в межах його дискреційних повноважень, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення рішення, зокрема, відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, характер суспільно небезпечного діяння, його наслідки, які в цьому провадженні виявлені у виді заподіяння потерпілим фізичної шкоди, зміст мети й мотивів протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в головних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наскільки його ціннісні орієнтири співпадають з загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого тощо.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття.

При цьому судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом визнання вини, запевненні, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись заради виховання своїх непвонолітніх дітей.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Так, обвинувачений, окрім визнання вини, наголосив на щирому жалі щодо вчиненого, не заперечував фактичних обставин справи, пояснив, що бажає виправитись, що у своїй сукупності свідчить про наявність "щирого каяття".

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Отже при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України, суд ураховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має непогашену судимість, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який виховує самостійно, оскільки мати дітей померла, за місцем проживання характеризується як особа відносно якої компрометуючі матеріали до Іршанської слищної ради на гр. ОСОБА_4 не надходили, тобто негативна характеристика обвинуваченого не підтверджується матеріалами справи.

Також суд ураховує позицію потерпілих, які претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають, клопотань щодо суворої міри покарання не заявляли.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі межах санкції статтей, за якими кваліфікуються його діяння, у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Водночас з урахуванням особи обвинуваченого, в сукупності з характером установлених конкретних дій обвинуваченого, який вчинив нетяжкий та тяжкий злочини, однак тяжких наслідків від таких не настало, засад досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових кримінальних правопорушень та виконає обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд уважає, що звільнення обвинуваченого від відбування реального покарання з випробуванням та іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Важливим є те, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням буде сприяти його виправленню, вихованню та соціальній реабілітації та не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Крім того, суд застосовуючи до обвинуваченого норми ст. 75 КК України зважає на те, що наявна непогашена судимість в останнього, не є відповідно до закону перешкодою для застосування ст. 75 КК України.

Вказане, зокрема, узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17, від 06 серпня 2020 року у справі 759/13520/18.

Цивільний позов потерпілими не заявлено.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

V. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд, вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати по справі відсутні

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

2. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

3. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.

4. Відповідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 відраховувати з 20.12.2023.

6. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

7. Речові докази:

- металеві труби в кількості чотири штуки, металеву штабу, металевий кутник передані на відповідльне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити останній як власнику;

- велосипед марки "Україна" блакитного кольору, переданий на відповідльне зберігання потерпілій ОСОБА_11 - залишити останній як власнику;

- 4 (чотири) метри кубічні дощок з дерева породи сосна вилучених в гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_6 , які передані на відповідальне зберігання потерпіолу ОСОБА_6 - залишити останньому як власнику;

- книгу прийому металобрухту та відправки його на утилізацію, яка передана на відповідльне зберігання потерпілій ОСОБА_10 - залишити останній як власнику;

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя Людмила ЛОСЬ