Справа № 303/9868/23
У Х В А Л А

14 грудня 2023 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пістрялово, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

з участю : прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 та ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

До початку судового засідання прокурор подав клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке обгрунтував наступним.

ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чий його близькими родичами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Вина ОСОБА_3 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраних матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим 27.08.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України. 28.08.2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.10.2023 року, строк якого 24.10.2023 року продовжено на підставі ухвали суду до 22.12.2023 року включно. На даний час наявні ризики, передбачені п.1, п. 2, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме

Ст. 2 із 11

кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 , є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що вже по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Даний ризик підтверджується також і тим, що згідно особової картки Державної міграційної служби України, ОСОБА_3 22.12.2018 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 за допомогою якого безперешкодно може покинути територію України. Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може незаконно вплавати на свідків, експерта, потерпілого, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, зокрема може застосовувати психологічний або фізичний вплив на свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , їх родичів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Також, ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілого, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, а також може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Одночасно, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки є раніше неодноразово судимим Мукачівським міськрайонним судом за вчинення корисливих злочинів, в-останнє : 19.12.2022 року за ч. 4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном на 1 рік. За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, відомостей, характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 саме у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив щодо продовження відносно нього строку запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, для обґрунтування мотивів цього просив надати можливість висловитися своїм захисникам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_8 подала письмове пояснення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яким просила відмовити прокурору Закарпатської обласної прокуратури в задоволенні клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК україни без визначення застави, а натомість просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання - в АДРЕСА_2 . При цьому зазначила, що обвинувачення відносно ОСОБА_3 не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи протоколами за результатами проведення аудіо контролю в рамках кримінального провадження від 14 червня 2023 року, відповідно до змісту якого, ОСОБА_3 не здійснює погроз в сторону потерпілого. Аналогічна ситуація із протоколом за результатами проведення аудіо контролю в рамках кримінального провадження від 28 червня 2023 року. Основним підтвердженням наявності між потерпілим та ОСОБА_3 боргових зобов`язань перед ОСОБА_4 є протокол за результатами проведення аудіо контролю в рамках кримінального провадження від 24 липня 2023 року, зміст якого повністю підтверджує обставини, які вказувалися ОСОБА_3 на досудовому слідстві. З жодних досліджених письмових доказів не вбачається наявність погроз в сторону потерпілого з боку ОСОБА_3 , тому обставини стосовно застосування чи погроза застосування насильстом з боку ОСОБА_3 в сторону потерпілого не наявна в даному кримінальному провадженні. При цьому відповідно до змісту заяви потерпілого про злочин від 17 травня 2023 року, мешканці Мукачівського району вимагають від нього грошові

Ст. 3 із 11

кошти в розмірі 1500 євро неіснуючого боргу. Тобто сума боргу зафіксована і злочин закінчено в момент пред`явлення вимоги саме з даної суми, про що свідчить про відсутність кваліфікації повторність. Крім того, тлумачення ознаки «в умовах воєнного стану або надзвичайного стану» як такої, що означає «в період дії режиму воєнного або надзвичайного стану» суперечать точному змісту закону і меті, яку ставив законодавець, запроваджуючи такі зміни до КК. Враховуючи вищевказане і факт відсутності обставини використання безпорадного стану потерпілого, викладеного наявністю реального воєнного стану, дана кваліфікуюча обставина є неправорміною. ОСОБА_3 має тісні соціальні зв`язку, а саме дружину та двох малолітніх дітей, одна з яких - син, який народився лише ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими разом із тещею та бабусею проживає, та яких матеріально утримує, тобто ОСОБА_3 є єдиним годувальником у родині. При цьому, у ОСОБА_3 наявне офіційне місце проживання, що дає підстави для застосування відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Твердження прокурора, що ОСОБА_3 , ніби то вчинив злочин, передбуваючи на іспитовому строці, не є визначальною, оскільки наразі існує лише сумнімне обвинувачення і вина ОСОБА_3 не доведена обвинувальним вироком суду. З урахуванням наявності необгрунтованого обвинувачення, постійного місця проживання, дружини, неповнолітніх дітей, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, це порушення як вимог кримінально-процесуального закону так і Конституційних прав громадянина. При цьому, у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила визначити розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_9 підтримав позицію захисника ОСОБА_8 та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 з тих підстав, що прокурором не підтверджені жодними доказами зазначені ним ризики, які передбачені ч. 1 ст.177 КПК України. Зокрема ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації, де проживає разом із своєю родиною, а саме з дружиною, з якою офіційно одружений та двома малітніми дітьми, одна з яких лише цього року народилася. При цьому також разом обвиунваченим мешкають його теща та бабуся, які знаходяться у похилому віці, та він, як єдиний годувальник сім`ї змушений матеріально їх утримувати, тому застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, надасть ОСОБА_3 можливість працювати та утримувати свою родину. Вказані прокурором інші ризики, а саме те, що ОСОБА_3 може якимось чином впливати на потерпілого, свідків або інших учасників кримінального провадження, або запобігати спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопоуршення, у якому обвинувачується також не знайшли свого підтвердження в суді, не доведені жодними матеріалами кримінального провадження, а знову ж таки є лише припущеннями. Тому просив призначити його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту, який надасть можливість обвинуваченому працювати і утримувати власну родину, та одночасно виконувати покладені на нього судом процесуальні обов`язки. У разі якщо суд прийде до висновку, що такого запобіжного заходу не достатньо, просив визначити розмір застави, який не був би для обвинуваченого непомірним.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 з підстав вказаних захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Одночасно, прокурор подав клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, яке вмотивував наступним.

ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, тобто вимозі

Ст. 4 із 11

передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чий його близькими родичами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обгрунтована та підтверджується матеріалами досудового розслідування, у зв`язку з чим 27.08.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним даного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2023 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.10.2023 року, строк якого продовжено на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 24.10.2023 року до 22.12.2023 року включно. Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, є встановленим і підтвердженими ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують на даний час, а саме кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , є особливо тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що вже по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Даний ризик підтверджується також і тим, що згідно особової картки Державної міграційної служби України, ОСОБА_12 у різний час отримував паспорти громадянина України для виїзду за кордон, зокрема паспорти серії та номер НОМЕР_2 , FН НОМЕР_3 , за допомогою яких він безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі. Також, ОСОБА_4 може впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, зокрема є вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебуваючи на волі, може застосовувати психологічний або фізичний вплив на свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 , їх родичів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Це доведено тим, що ОСОБА_4 має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілого, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин. Також, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ретельна підготовка та вчинення даного правопорушення проведена із залученням ряду фізичних осіб, обвинуваченому можуть бути відомі місця зберігання таких документів та речей, засобів для їх виготовлення, які ще не долучені до кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, з урахуванням характеризуючи даних особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є необхідно продовжити відносно ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вказаного прокурором клопотання, для обґрунтування мотивів цього просив надати можливість висловитися своїм захисникам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 подав письмове заперечення на клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у задоволенні якого просив відмовити та обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або обрати альтернативу триманню під вартою у виді застави із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому зазначив, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, оскільки таке загалом дублює клопотання про обрання запобіжного заходу та продовження запобіжного заходу, що вже розглядалось у даному кримінальному провадженні. Усупереч вимогам статті 199 КПК України у клопотанні стороною обвинувачення не зазначені матеріали, якими підтверджується наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного чи кількох ризиків, зазначених у його клопотанні. Жодних матеріалів у доповнення до клопотання стороною

Ст. 5 із 11

обвинувачення також не надано і таким чином фактично наявність ризиків зведена стороною обвинувачення до припущення якихось можливих дій обвинуваченого, що прямо суперечить приписам статті 62 Конституції України. У клопотанні безпідставно та не мотивовано стверджується про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є не достатніми для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою без обрання розміру застави, зокрема щодо наявності ризику переховуватись обвинуваченим від суду мотивоване виключно тяжкістю можливого покарання у випадку засудження, що не може бути безумовною підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. При цьому, навіть якщо ОСОБА_4 отримавши у свій час паспорт громадянина України для виїзду за кодон, він не зможе покинути межі України, оскільки на час воєнного стану чоловікам призовного віку заборонено покидати межі України. Щодо твердження прокурора про наявність ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків, екпертів у цьому ж кримінальному провадженні є виключно припущеннями та в свою чергу є грубим порушенням процесуального права, оскільки прокурором не вказано на якого саме свідка чи експерта може впливати ОСОБА_4 і мету такого впливу. Неможливо вплинути на невстановлену особу чи на невизначене коло осіб. Разом із тим, усі свідки у даному кримінальному провадженні вже допитані, судові експертизи проведені, досудове розслідування закінчено, а обвинувальний акт призначено до судового розгляду. Щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального проавопорушення в якому ОСОБА_4 обвинувачується, то вказане твердження є нічим іншим як припущенням, яке не відповідає матеріалам наданим на підтвердження доводів клопотання та об`єктивним обставинам справи. Крім того, наявність у ОСОБА_4 тісних зв`язків в органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних та інших органах, через керівників яких може впливати та вчиняти тиск на свідків, ескпертів, спеціалістів, потерпілого та інших не може підтверджувати наявність ризику щодо перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, таке твердження прокурора не підтверджене відповідними матеріалами, є не більше ніж припущеннями і не може братись судом до уваги. За таких обставин, стороною обвинувачення не доведено існування будь-яких ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Одночасно, стороною обвинувачення при посиланні на неможливість обрання застави відносно ОСОБА_4 не враховано те, що у ОСОБА_4 встановлено діагноз «Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузії Л4-Л5, кила Л5 S1, гемангіома Л2 хребця з лівобічним ішіорадикулярним синдромом, мязево-тонічним компонентом, помірним порушенням функції хребта та ходи». Наявність указаних хвороб потребує регулярного медичного нагляду з метою недопущення погіршення стану здоров`я, тому переування в умовах СІЗО, обвинувачений позбавлений можливості отримувати регулярну медичну допомогу, що призведе до погіршення його стану здоров`я. Тому у даному конкретному випадку обрання щодо ОСОБА_4 розміру застави, як альтернативи триманню під вартою або іншого більш м`якого запобіжного заходу зможе у повній мірі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені обставини свідчать, що подальше перебування ОСОБА_4 під вартою є необгрунтованим, а призначення іншого більш м`якого запобіжного заходу чи застави не перешкодить судовому розгляду та буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 та просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження його підзахисному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що з боку ОСОБА_4 не було і не буде жодних переховувань від суду, не було і не буде жодних дій спрямованих на знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження. Дії спрямовані на вплив свідків, потерпілих, експертів чи спеціалістів з боку ОСОБА_4 теж жодним чином не підтверджені. Також ОСОБА_4 не має наміру якимось чином перешкоджати

Ст. 6 із 11

кримінальному провадженню іншим шляхом. Крім того, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є офіційно одруженим, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, яких матеріально утримує, тому наведений ризик щодо вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення, або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється також є недоведеним. З урахуванням вищенаведеного та враховуючи, що його підзахисний має проблеми зі здоров`ям, що підтверджено відповідними медичними документами, та відсудності зазначених прокурором ризиків, які є лише його припущеннями, оскільки жодними письмовими доказами не підтвердженні, просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, оскільки такий вид заходу надасть його підзахисному працювати та матерілаьно утримувати свою сім`ю, а також можливість спостерігатися у лікаря та своєчасно отримувати медичну допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , кожен окремо, заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав наведених захисниками останнього.

Заслухавши клопотання прокурора, заперечення учасників судового провадження з приводу клопотань прокурора, суд прийшов до наступного.

Як свідчить фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000125, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.05.2023 року, починаючи з травня 2023 року ОСОБА_3 будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з корисливих мотивів, із застосуванням психологічного насильства, яке виразилось у словесних погрозах про застосування фізичного насильства щодо потерпілого ОСОБА_11 та його членів родини, в умовах введення воєнного стану, затвердженого Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України, який продовжує діяти і на даний час, добре розуміючи, що ОСОБА_11 не має перед ними майнових чи боргових зобов`язань, під виглядом не існуючого боргу, незаконно вимагали та у подальшому отримали від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти у сумі 1400 Євро.

Так, 11.07.2023 року біля 15 години 17 хвилин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно за єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння коштами потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, в умовах введення воєнного стану, затвердженого Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України, який продовжує діяти і на даний час, у АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кафе «Файні Пельмені», та координуючи свої дії по мобільному зв`язку з ОСОБА_3 , у відповідності до відведеної ролі ОСОБА_4 , останній зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, де із застосуванням до нього психологічного насильства, що виражалося у висловлюванні погроз заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізовуючи свій спільний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, розуміючи, що ОСОБА_11 не має перед ними майнових чи боргових зобов`язань, з метою особистого збагачення, в грубій формі, використовуючи пригнічений внаслідок неодноразових погроз фізичного насильства та психологічний стан потерпілого та свою перевагу над ним, під вигаданими мотивами та приводами щодо врегулювання неіснуючого боргу, почали вимагати у потерпілого грошові кошти розміром 1500 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.07.2023 року становить 60094,50 гривень (40,0627 грн.* 1500).

Після чого, 21.07.2023 року біля 15 години 15 хвилин ОСОБА_3 , будучи у попередній злочинній змові з ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи

Ст. 7 із 11

протиправний характер своїх дій та їх караність, в умовах введення воєнного стану затвердженого Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України, який продовжує діяти і на даний час, координуючи з ним свої дії, за допомогою мобільного зв`язку, з метою доведення свого єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого до кінця, у відповідності до відведеної йому ролі, приїхавши на легковому автомобілі марки «ВАЗ-2109», з д.н.з. НОМЕР_4 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів біля ресторану «Інтурист», за адресою: м.Мукачево, вул.Духновича, 89, де розуміючи, що ОСОБА_11 не має перед ними майнових чи боргових зобов`язань, використовуючи пригнічений внаслідок неодноразових погроз фізичного насильства та психологічний стан потерпілого та свою перевагу над ними, під вигаданими мотивами та приводами щодо врегулювання неіснуючого боргу, незаконно отримали від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 500 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.07.2023 року становить 20494,85 гривень (40,9897 грн.* 500).

Крім цього, 16.08.2023 року о 18 годині 22 хвилини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та єдиним спільним злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння коштами потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, в умовах введення воєнного стану затвердженого Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України, який продовжує діяти і на даний час, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне заволодіння коштами потерпілого до кінця, на легковому автомобілі марки «Audi Q7» з державними номерними знаками НОМЕР_5 , яким користувався ОСОБА_4 , приїхали за місцем проживання потерпілого за адресою: АДРЕСА_5 , зустрівшись з ОСОБА_11 та застосовуючи до нього психологічне насильство, що виражалося у висловлюванні погроз заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізовуючи свій спільний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, розуміючи, що ОСОБА_11 не має перед ними майнових чи боргових зобов`язань, з метою особистого збагачення, в грубій формі, використовуючи пригнічений внаслідок неодноразових погроз фізичного насильства та психологічний стан потерплого та свою перевагу над ним, під вигаданими мотивами та приводами щодо врегулювання неіснуючого боргу, продовжували вимагати іншу частину грошових коштів у сумі 1000 Євро та визначили, що вказану суму грошових коштів потерпілий повинен передати ОСОБА_4 до 26.08.2023 року.

Після цього, 26.08.2023 року о 16 годині 21 хвилин у м.Мукачево по вул.Паркова, 35 при вході до парку «Центральний» ОСОБА_3 , координуючи свої дії з ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, в умовах введення воєнного стану затвердженого Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України, який продовжує діяти і на даний час, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне матеріальне збагачення за рахунок сторонніх осіб, з метою доведення свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння коштами потерпілого до кінця, приїхавши на легковому автомобілі марки «ВАЗ-2109», з державними номерними знаками НОМЕР_4 , зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, де розуміючи, що ОСОБА_11 не має перед ними майнових чи боргових зобов`язань, застосовуючи психологічне насильство щодо потерпілого, яке виразилось у погрозах застосування щодо нього та його близьких родичів фізичного насильства, незаконно отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 900 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.08.2023 року становить 35689,50 грн. (39,655 грн. * 900), у результаті чого ОСОБА_3 був викритий та затриманий співробітниками УСБУ в Закарпатській області безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.

Ст. 8 із 11

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 1400 Євро, що становить 56184,35 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України - вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Як свідчать відомості реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000125 від 22.05.2023 року, на підставі ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24.10.2023 року включно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22 грудня 2023 року включно.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 189 КК України), відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та існують ризики, передбачені пунктами п.п. 1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_3 може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які відомі обвинуваченому, та які не допитані на даний час, а також на експертів,

Ст. 9 із 11

які будуть залучені у разі проведення ряду судових первинних, повторних та додаткових експертиз щодо обставин протиправного заволодіння майном потерпілого. Зокрема, обвинувачений може вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може ускладнити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження. Також ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, з огляду на те, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне, корисливе кримінальне правопорушення проти власності, із застосуванням насильства, що характеризує його негативно, як особу схильну продовжувати злочинну діяльність.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_3 є раніше неодноразово судимим Мукачівським міськрайонним судом за вчинення корисливих злочинів, в-останнє : 19.12.2022 року за ч. 4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів, у нього є відсутніми міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а продовжують існувати, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні та продовженні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Тому необхідно продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на шістдесят днів.

Доводи сторони захисту про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з підстав не обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтю 189 ч. 4 КК україни та відсутності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, суд відхиляє з огляду на те, що трактування доказової діяльності, шляхом дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, при прийнятті відповідного процесуального рішення. В той же час, наведені прокурором в клопотанні обставини, свідчать про наявність всіх підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушені, відсутності пом`якшуючих покарання обставин, а також відомостей характеризуючих особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину під час іспитового строку.

За таких обставин застосування відносно ОСОБА_3 менш суворого запобіжного заходу не може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ст. 10 із 11

Згідно вимог п.1 ч.4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Одночасно, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, суд не знаходить підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_3 розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з погрозою застосування насильства стосовно потерпілого ОСОБА_11 чи його близьких родичів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 189 КК України), відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна та існують ризики, передбачені пунктами п.п. 1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; може впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, з огляду на необхідність у проведенні ряду судових первинних, повторних та додаткових експертиз, у допиті осіб в якості свідків, які не допитані на даний час, а також у додатковому допиті потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин протиправного заволодіння майном. Зокрема, обвинувачений може вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може ускладнити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а продовжують існувати, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання

Ст. 11 із 11

ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави з урахуванням позитивних характеризуючих відомостей про особу обвинуваченого та стану його здоров`я, яке в майбутньому може погіршитись в результаті перебування обвинуваченого в умовах ізоляції суд відхиляє, з урахуванням встановлених в суді обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та можливості настання ризиків, пов`язаних із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах, завданій матеріальній шкоді кримінальним правопорушенням.

Оскільки стороною захисту не надано суду достатніх обставин вважати, що відсутні ризики передбачені ст. 177 КПК України та не зазначені обставини, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде достатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, з огляду на те, що він офіційно ніде не працює, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які не допитані у судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, з огляду на відсутність у нього джерела доходу, суд приходить до висновку, що застосування судом пропонованого захисником запобіжного заходу є занадто м`яким з огляду на вищевстановлені обставини кримінального провадження.

Тому необхідно задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 та його близьких родичів, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 лютого 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 лютого 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1