Справа № 573/1781/23
Номер провадження 1-кп/573/196/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 13 вересня 2023 року за №0000496, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, із спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2023 року, близько 15:00 год, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 на велосипеді проїжджали повз ставок в с. Цимбалівка Сумського району Сумської області, де помітили барсетку чорного кольору, що належала ОСОБА_6 і висіла на гілці дерева. В цей час у них виник умисел на таємне викрадення цієї барсетки.

Реалізуючи свій злочинний умисел під час воєнного стану, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 таємно заволоділи барсеткою, яка належала ОСОБА_6 та яка матеріальної цінності для неї не представляла. У барсетці вони виявили та таємно викрали смартфон марки «Samsung» модель Galaxy A32 (SM-F325FLVGSEK) вартістю 5103 грн, який належав ОСОБА_8 , та смартфон марки «ОРРО» модель А54 (СРН2239) вартістю 4066 грн, який належав ОСОБА_6 .

Окрім того, ОСОБА_5 під прозорим чохлом до смартфону марки «Samsung» помітив банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , дійсну до 11/24.

Завідомо знаючи, що банківська картка є офіційним документом для здійснення платіжних операцій та зняття грошових кошті через банкомат, ОСОБА_5 вирішив її викрасти з метою подальшого отримання винагороди за її повернення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 таємно викрав банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 .

З викраденим майном та банківською карткою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінальних правопорушень.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розуміли їх суспільну небезпечність, усвідомлювали можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що товаришує із ОСОБА_5 13 вересня 2023 року, приблизно о 15:00 год, вони з ним прибули на рибалку на ставок в с. Цимбалівка, де на гілці дерева побачили барсетку чорного кольору, а поряд при цьому нікого з людей не було. Зняли її з дерева, перевірили вміст і виявили там 2 мобільні телефони, які вирішили викрасти. Один телефон забрав він, а інший телефон з банківською карткою забрав ОСОБА_5 . З викраденим покинули місце вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, та аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначив, що десь о 15:00 год 13 вересня 2023 року спільними діями з ОСОБА_4 таємно викрали мобільні телефони, що належали потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Також з чохла телефону «Samsung» він викрав банківську картку, яку хотів повернути власнику за винагороду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченим роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують їх особи, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він в умовах воєнного стану вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він в умовах воєнного стану вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб та викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Призначаючи покарання обвинуваченим у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує таке.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість, критично оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення та попросив вибачення у потерпілих; з`явлення із зізнанням, бо він добровільно з`явився до правоохоронного органу з правдивою заявою про вчинення ним кримінального правопорушення з усвідомленим наміром понести за вчинене відповідне покарання; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності; добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків; відсутність тяжких наслідків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно, не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість, критично оцінив вчинені ним кримінальні правопорушення та попросив вибачення у потерпілих; з`явлення із зізнанням, бо він добровільно з`явився до правоохоронного органу з правдивою заявою про вчинення ним кримінальних правопорушень з усвідомленим наміром понести за вчинене відповідне покарання; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, бо він правдиво повідомив про обставини їх вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності; добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків; відсутність тяжких наслідків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для обвинувачених суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Також суд враховує і думку потерпілих, які просили суворо не карати обвинувачених та призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З урахуванням наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, з урахуванням того, що відсутні обставини, які обтяжують покарання, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання про те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченим необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за їх поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на них обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб вони довели своє виправлення.

Запобіжний захід обвинуваченим не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з чим з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню у дольовому порядку процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1434 грн.

Ухвалами слідчого судді від 15 вересня 2023 року накладений арешт на речові докази, який підлягає скасуванню, оскільки відпала така потреба.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати в сумі 717 грн з кожного.

Скасувати арешт, що накладений на смартфон марки «Samsung» модель Galaxy A32, смартфон марки «ОРРО» модель А54, банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , гелеву ручку, сумку чорного кольору з написом «FILA».

Речові докази - смартфон марки «Samsung» модель Galaxy A32, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , залишити їй; смартфон марки «ОРРО» модель А54, гелеву ручку, сумку чорного кольору з написом «FILA», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити їй; банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , повернути потерпілому ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя