Справа № 461/6258/23
Провадження № 1-кс/461/6595/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові погоджене з прокурором клопотання клопотання cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 02.08.2023 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Боложинів, раніше Буського району Львівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, працюючому у ТОВ «Львівська варта» на посаді охоронця, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 року до суду надійшло клопотання cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 02.08.2023 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_5 .

Слідчий клопотання обгрунтовує наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 серпня 2023 року, приблизно о 13 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись ним по автодорозі з с. Боложинів, Золочівського району, Львівської області до автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп», на її ділянці (1500 м. від автодороги М-06), яка має заокруглення, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5; 2.3 «б» і «д»; 2.9 а) та 12.1, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе змоги постійно контролювати рух керованого ним автомобіля; без причин технічного характеру виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя де здійснив з`їзд у меліоративний канал з подальшим наїздом на перешкоду (дерево), в результаті чого пасажир керованого ним автомобіля ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

02.08.2023 о 15:40 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

27.09.2023 ухвалою слідчого суді Галицького районного суду міста Львова продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 02.12.2023

27.09.2023 ухвалою слідчого суді Галицького районного суду міста Львова продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 25.11.2023.

Слідчий у клопотанні зазначає, що чотирьохмісячний строк досудового слідства у цьому кримінальному провадженні закінчується 02.12.2023, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, оскільки у кримінальному провадженні триває ряд судових експертиз та необхідно провести ряд процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу, а саме:

-отримати висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи експертизи;

-отримати висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи;

-оголосити остаточну підозру ОСОБА_5

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати вищевказаних процесуальних дій (висновків експертиз) мають вагоме значення для судового розгляду, оскільки будуть використані як доказ на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення, а долучити вказані висновки до матеріалів кримінального провадження у п`ятимісячний строк не виявляється можливим через їх об`ємність, складність, тривалість та завантаженість експертних установ.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задоволити.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ризики визначені ст. 177 КПК України є недоведеними. Вказав, що злочин вчинений з необережності. Просив змінити підозрюваному запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що в провадженні ВРзСТ ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000951 від 02.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України

В межах даного кримінального провадження, 02.08.2023 о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

03.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 02.08.2023 з додатками до нього, де зафіксована слідова інформація; результатом тестування на алкоголь, показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 під час ДТП перебував за кермом.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Чотирьохмісячний строк досудового слідства у цьому кримінальному провадженні закінчується 02.12.2023, однак завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, оскільки у кримінальному провадженні триває ряд судових експертиз та необхідно провести ряд процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу, а саме:

-отримати висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи експертизи;

-отримати висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи;

-оголосити остаточну підозру ОСОБА_5

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати вищевказаних процесуальних дій (висновків експертиз) мають вагоме значення для судового розгляду, оскільки будуть використані як доказ на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення, а долучити вказані висновки до матеріалів кримінального провадження у п`ятимісячний строк не виявляється можливим через їх об`ємність, складність, тривалість та завантаженість експертних установ.

22.11.2023 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова задоволено клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування до шести місяців. Тобто до 02.02.2024 р.

27.09.2023 ухвалою слідчого суді Галицького районного суду міста Львова продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 25.11.2023.

27.09.2023 р. відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 25.11.2023 без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного завершується, слідчий суддя вважає необхідним продовжити вищевказаний строк, оскільки ризики, зазначені у вищезгаданій ухвалі слідчого судді про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання підозрюваного винуватим на підставі відповідного рішення суду, йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі;

- вік і стан здоров`я підозрюваного дозволяє обрання щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Cлідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Суд прийшов до висновку, що існуєть підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема:

1)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років , що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Водночас, слід зазначити, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

2)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

ОСОБА_5 позитивно характеризується, одружений, працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей. Проте, він підозрюється у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок чого загинула людина. У разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Вищезазначене в сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до ст. 183 КПК України заборон щодо застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Обмеження конституційних прав підозрюваного є виправданим, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Окрім цього, продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний час не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, та підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який спричинив загибель людини. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_5 заставу.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 20.01.2024 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1