Справа №705/3471/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування зазначивши наступне.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2023 року в кримінальному провадженні№ 0001075 від 03.07.2023 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України , накладено арешт на ноутбук чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю; мобільний телефон марки «Redmi Note 6 pro», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi 11 Pro» із SIM-картками мобільних номерів телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; кошти в сумі 6200 гривень (номіналом: 1000 гривень - 1 купюра, 200 гривень - 11 купюр, 500 гривень - 6 купюр), (поміщено до сейф-пакету НПУ WAR1141717); грошові кошти в сумі 3150 доларів США (номіналом: 100 доларів США - 31 купюра, 50 доларів США - 1 купюра); сумка сіро-зеленого кольору; туфлі чоловічі синього кольору із написом «EXPENSIVE»; шорти в кліточку світлого кольору із поясом; туфлі темно синього кольору чоловічі з коричневими вставками; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на автомобіль «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 ; окуляри; змив із ручки КМП автомобіля; автомобіль марки ВАЗ 210994-20» з реєстраційним номером НОМЕР_10 - власником (фактичним володільцем) яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для накладення на них арешту стало те, що слідчим їх визнано речовими доказами. За твердженням сторони обвинувачення в ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказані кошти могли бути отримані ОСОБА_5 в результаті вбивства ОСОБА_6 .

Зауважує, що в самому клопотанні слідчого про накладення арешту на майно не наводяться жодні докази того, що вказані кошти отримано ОСОБА_5 в наслідок вчинення вбивства. Більш того, сама по собі кваліфікація дій ОСОБА_5 жодним чином не підтверджує того, що останній вчинив вбивство з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої або заволодів ними після вчинення вбивства, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що в загиблої зникли кошти. Окрім того, вказані кошти не було вилучено безпосередньо у ОСОБА_5 або з його особистих речей, а вилучено їх з шафи у будинку, в якому окрім самого ОСОБА_5 проживає і його дружина ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 стверджує, що вилучені кошти належать їй і вказану суму вона збирала на протязі декількох років шляхом певних заощаджень із своєї заробітної плати. Крім того, ОСОБА_5 підтверджує, що вказані кошти належать його дружині і він не має жодного відношення до них.

Слідчим не доведено даних, які б підтверджували можливість отримання вказаних коштів саме шляхом вбивства потерпілої, і не зазначено яким саме чином він планує перевірити цю обставину.

Отже, подальше перебування вилучених коштів під арештом має негативні наслідки для їх власника ОСОБА_3 .

Крім того, представник не вбачає підстав і для подальшого перебування під арештом вилученого автомобіля. Оскільки з автомобіля вилучено всі можливі фрагменти із біологічними та іншими зразками, які можна використати для проведення різноманітних судових експертиз, на всі вказані фрагменти вже накладено арешт. Тобто можна стверджувати, що всі сліди злочину, що мали місце бути на автомобілі, в результаті обшуку слідчим зіфіксовано, тому проведення будь-якої експертизи чи слідчої дії з використанням даного транспортного засобу не має жодного сенсу.

До моменту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 вказаним автомобілем користувались як ОСОБА_5 , так і його дружина ОСОБА_3 .

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ноутбук, який вилучений під час обшуку в будинку - є предметом дослідження в рамках кримінального провадження чи посилання на те, що воно зберегло на собі будь-які сліди вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вище викладене, підстав для перебування під арештом автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ноутбуку немає.

Просить суд, скасувати арешт ноутбуку чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю, грошові кошти в сумі 6200 гривень, грошові кошти в сумі 3150 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на автомобіль «ВАЗ 210994-20»з р.н. НОМЕР_10 , автомобіль марки «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 , який накладено на них ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2023 року у справі №705/3471/23 та зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_3 ноутбук чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю, грошові кошти в сумі 6200 гривень, грошові кошти в сумі 3150 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на автомобіль «ВАЗ 210994-20»з р.н. НОМЕР_10 , автомобіль марки «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 .

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просить клопотання задовольнити, розгляд проводити у її відсутність.

Слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, за клопотанням якого накладався арешт, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, у вирішенні клопотання покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали клопотання, врахувавши процесуальну позицію учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно дост.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчим суддею встановлено, що Уманським РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001075 від 03.07.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2023 року в порядку та спосіб, передбачений нормами КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів було накладено арешт на майно, зокрема на:

- ноутбук чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю; мобільний телефон марки «Redmi Note 6 pro», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi 11 Pro» із SIM-картками мобільних номерів телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; кошти в сумі 6200 гривень (номіналом: 1000 гривень - 1 купюра, 200 гривень - 11 купюр, 500 гривень - 6 купюр), (поміщено до сейф-пакету НПУ WAR1141717); грошові кошти в сумі 3150 доларів США (номіналом: 100 доларів США - 31 купюра, 50 доларів США - 1 купюра); сумка сіро-зеленого кольору; туфлі чоловічі синього кольору із написом «EXPENSIVE»; шорти в кліточку світлого кольору із поясом; туфлі темно синього кольору чоловічі з коричневими вставками; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на автомобіль «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 ; окуляри; змив із ручки КМП автомобіля; автомобіль марки ВАЗ 210994-20» з реєстраційним номером НОМЕР_10 - власником (фактичним володільцем) яких являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. ст. 9 та 26 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведені норми гарантують, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя враховує положення ст. 170 КПК України, якою визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому, норми ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0001075 від 03.07.2023 триває. Слідчим до суду не надано будь-яких відомостей про те, що відносно арештованого майна: ноутбуку чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю, грошові кошти в сумі 6200 гривень, грошові кошти в сумі 3150 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , автомобіля марки «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 , є необхідність проведення слідчих дій, експертизи щодо даного майна не призначались, будь-які інші процесуальні дії не вчиняються.

За вказаних обставин, слідчий суддя враховує, що під час розгляду клопотання органом досудового розслідування не наданого жодного обґрунтування необхідності подальшого перебування вказаного майна під арештом.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту вказаного майна, враховуючи вимоги розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вимоги верховенства права і недоторканості майна, слідчий суддя прийшов до переконання, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, а тому клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 26, 64-2, 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2023 року у справі №705/3471/23, на наступне майно:

- ноутбук чорного кольору марки «hp» модель «15-bw635ur» з зарядним пристроєм та батареєю, грошові кошти в сумі 6200 гривень, грошові кошти в сумі 3150 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , автомобіль марки «ВАЗ 210994-20» з р.н. НОМЕР_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1