ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7227/21 Номер провадження 11-кп/814/565/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004421, за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження № 0004421 від 01.11.2019 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Цивільний позов, заявлений представником потерпілого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 , в інтересах потерпілого до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачу право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у іншому складі суду.

На переконання прокурора судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004421 щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова в межах строку досудового розслідування 17.05.2021 та цього ж дня отримано судом, що підтверджується відповідним супровідним листом від 17.05.2021 №31-4435-19.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, звернулися із заявою про скасування рішення суду та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності. У своїй заяві обвинувачений повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому роз`яснені та зрозумілі і він наполягає на застосуванні до нього положень ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання обвинуваченого, ухвалу суду скасувати, а провадження закрити, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено 28.10.2019. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального проступку, з урахуванням перебування останнього в розшуку з 13.07.2020 по 07.05.2021, минуло понад 3 роки, останній протягом цього часу нового кримінального правопорушення не вчиняв - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_8 у поданій заяві також наполягав на невизнанні ним вини у інкримінованому йому кримінальному проступку за ч. 1 ст. 296 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з клопотанням та попросив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Повідомив, що наслідки нереабілітуючого характеру йому зрозумілі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Колегією суддів також встановлено, що у кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 заявлявся цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , який слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Так, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 10.08.2021 у справі № 161/694/20).

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004421, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4