Провадження 11-кп/824/784/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004523 від 25.08.2020 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вані, республіки Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого (зі слів), маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, тимчасове місце проживання: АДРЕСА_2 (зі слів), раніше не судимого, засуджено:

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

задоволено частково цивільний позов ОСОБА_11 та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 198 044 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.08.2020 до 31.08.2020 включно, день за день;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 24 серпня 2020 року о 04 годині 00 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за допомогою заздалегідь підготовлених відмичок, які знаходились при них, з невстановленою досудовим розслідуванням особою відчинили вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно належне ОСОБА_11 на загальну суму 198 044 грн. 36 коп., чим завдали останній матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 указав на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю висновків викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування вимог апеляційної скарги указав, що в основу оскаржуваного вироку місцевим судом було покладено недопустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_10 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Так, захисник вважав, що відеозапис з коридору загального користування на 8 - му поверсі в під`їзді № 3 по АДРЕСА_3 , а також відеозаписи камер розміщених на вході в під`їзд № 3 по АДРЕСА_3 , які містяться на диску долученому до матеріалів кримінального провадження на підставі заяви потерпілої, є недопустимим доказом, оскільки в даній заяві не зазначено на якому носії потерпіла надає даний відеозапис, а також в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про власника або особу, яка здійснювала даний відеозапис, та не указано де знаходиться оригінал даного відеозапису. При цьому, захисником зазначено про те, що на даних відеоматеріалах відсутній обвинувачений, оскільки там наявні лише дві невідомі особи. Будь-яких відомостей, які б указували на те, що саме ОСОБА_10 зображений на даному відеозаписі, матеріали кримінального провадження не містять, зокрема висновку портретної експертизи. Вказані обставини, на переконання апелянта, викликають сумнів у достовірності даного доказу та в силу положень ст. 87 КПК України указують на його недопустимість, а також недопустимість похідних від нього доказів. Поряд з цим, захисник звернув увагу на ту обставину, що обшук автомобіля був проведений незаконно, оскільки даний обшук був проведений 25.08.2020 в період часу з 00.20 до 01.15, а заява про вчинення злочину була внесена до ЄРДР 25.08.2020 о 08.05, тобто після проведення обшуку, а отже вказаний доказ та похідні від нього, на переконана апелянта, в силу положень ст. 87 КПК України є недопустимими. Щодо протоколів огляду, то захисник також вважав їх недопустимим доказами, оскільки, слідчі дії, які зафіксовані в даних протоколах є не оглядом, а впізнанням потерпілою речей. Натомість жодних індивідуальних ознак речей, по яким потерпіла їх впізнала у вказаних протоколах не зазначено. Крім того, зазначив, що оскільки судом не були безпосередньо досліджені в судовому засіданні дані речові докази, які були вилучені в ході обшуку автомобіля від 25.08.2020, а також докази вилучені згідно протоколу затримання особи від 26.08.2020, суд не міг надавати оцінку даним доказам, а отже похідні від них докази, а саме протоколи огляду вказаних предметів, у відповідності до вимог ст. 87 КПК України є, на його переконання, недопустимими доказами. Також захисник зазначив про те, що допит потерпілої та свідків не можуть, на його думку, мати прямого доказового значення, оскільки вони не були очевидцями злочину. Окрім цього, апелянт звернув увагу на ту обставину, що відповідно до висновку товарознавчої експертизи розмір шкоди є значно меншим від тієї суми, яку було стягнуто з обвинувачено, без належного обґрунтування місцевим судом прийнятого рішення в частині розв`язання цивільного позову. Просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутності в діях ОСОБА_10 складу даного кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.Ураховуючи те, що ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні сторона захисту не заявляла клопотання про дослідження доказів, апеляційний суд виходив із доказів, досліджених судом першої інстанції.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме, показаннях потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даних, які містяться в протоколі огляду місця події від 24.08.2020, даними з відеозапису з камер спостереження з 22.08.2020р. по 24.08.2020р., даними протоколів перегляду відеозапису від 26.08.2020р. та від 16.10.2020р., протоколом обшуку від 26.08.2020р. з відеозаписом до нього, даними, які містяться в протоколах огляду від 18.09.2020 та від 16.10.2020р., даними, які містяться в протоколі пред`явлення для впізання за фотознімками від 15.10.2020р., іншими зібраними у справі доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України та із дотриманням вимог закону призначив йому покарання у межах санкції, передбаченої ч.3 ст. 185 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Так, у ході судового розгляду була досліджена достатня кількість належних та допустимих доказів, якими доводиться вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Посилання захисника на недоведеність вини ОСОБА_10 не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження із яких вбачається, що у ході судового розгляду була досліджена достатня кількість належних та допустимих доказів, якими вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться у повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів покладених в основу вироку на доведення вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчинені постановленого йому у вину кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доводи захисника про те, що відеозапис з коридору загального користування на 8 - му поверсі в під`їзді № 3 по АДРЕСА_3 , а також відеозаписи камер розміщених на вході в під`їзд № 3 по АДРЕСА_3 , які містяться на диску долученому до матеріалів кримінального провадження на підставі заяви потерпілої, є недопустимим доказом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом ч.ч.1, 3 ст. 93 КПК України потерпілий право має збирати докази у порядку, передбаченому цим Кодексом. Потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, які встановлюються за допомогою зазначених відеозаписів, узгоджуються із іншими зібраним у справі доказами. Обстановка, яка зафіксована цими відеозаписами, відповідає як перебігу подій, які передували крадіжці, так і під час крадіжки. Колегія суддів звертає увагу на те, що указаний відеозапис слідчим був здобутий та приєднаний до матеріалів кримінального провадження у порядку, передбаченому КПК України, тобто на підставі заяви потерпілої. Висновки, які суд першої інстанції зробив із приводу даного відеозапису, надаючи оцінку запереченням захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає обґрунтованими і погоджується із ними. Посилання захисника на те, що на даних відеоматеріалах відсутній обвинувачений ОСОБА_10 спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_11 так і іншими доказами, зібраними по справі.

Також не грунтуються на матеріалах провадження доводи захисника щодо незаконності проведеного обшуку автомобіля від 26.08.2020. Як вірно було встановлено судом першої інстанції, відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення були внесені 25.08.2020 о 08:05, а обшук автомобіля проводився 26.08.2020 з 00:20 год. до 01:15 год. Та обставина, що обшук автомобіля було проведено саме 26.08.2020р. підтверджується відеозаписом, який долучений до протоколу обшуку, з якого вбачається, що слідчим при проведенні вказаної слідчої дії зазначено, що обшук проводиться саме 26.08.2021 (файл 00002 о 0:35:32 та файл 00003 о 0:00:04). Крім того, з показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були допитані судом встановлено, що фактичне затримання ОСОБА_10 було ввечері 25.08.2020, та після приїзду слідчо - оперативної групи відбувся подальший невідкладний обшук автомобіля. Також в ході судового розгляду було встановлено, що клопотання про проведення обшуку було надіслано до суду поштовим зв`язком 26.08.2020, невідкладно, після проведення процесуальної дії. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обшук автомобіля було проведено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.

Щодо визнання недопустимим доказом протоколів огляду, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1, 3 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Як убачається з протоколу огляду від 16.10.2020р. з фототаблицями до нього слідчим за участю понятих та потерпілої ОСОБА_11 було проведено огляд речей, які були вилучені в ході обшуку автомобіля «Мерседес Бенц S500, який перебував у володінні обвинуваченого ОСОБА_17 , в ході вказаного огляду потерпіла вказала, у тому числі на речі, які були викрадені з її квартири. Колегія суддів звертає увагу, що вказаний огляд був проведений відповідно до вимог ст. 237 КПК України, метою вищезазначеного огляду речей слідчим разом із потерпілою було встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження стосовно потерпілої ОСОБА_11 , вказана слідча дія проведена відповідно до вищезазначених вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, колегія суддів не встановила підстав для визнання відповідного протоколу огляду недопустимим доказом, а тому суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на вказаний протокол.

Посилання апелянта на те, що показання потерпілої та свідків не можуть мати прямого доказового значення, оскільки вони не були очевидцями злочину, не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких убачається те, що потерпіла ОСОБА_11 та свідки, які були допитані в ході розгляду вказаного провадження судом давали чіткі та послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам події та узгоджуються із іншими зібраним у справі доказами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 вирішено з дотриманням положень статей 128, 129 КПК і статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України. Доказів, які б спростовували висновки суду в частині вирішення питання відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій, захисником в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України зроблені з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вирок відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а саме є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Порушень вимог КПК України, які би перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не встановлено.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2022р. щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2022р. щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4