Номер провадження: 11-кп/813/330/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача МТСБУ ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000691 від 11 червня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , вважається не судимим відповідно до ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 85 000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, у розмірі 10 983,04 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР залишений без розгляду.

Вирішено питання з заходами забезпечення кримінального провадження та з речовими доказами.

Оскарженим вироком встановлено, що, відповідно до обвинувального акту 10.06.2021 року, приблизно о 22:20 год., у нічний час доби, при увімкненому зовнішньому міському електричному освітленні і необмеженій видимості, без опадів і в умовах сухого дорожнього покриття водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним, незареєстрованим у встановленому законному порядку мотоциклом марки «Kawasaki ZX 6R», рама № НОМЕР_1 , на якому була встановлена табличка номерного знаку НОМЕР_2 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Успенська у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Маразліївська в напрямку вул. Осіпова, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху у кожному напрямку руху, що поділені відповідною дорожньою розміткою 1.3 і 1.5 та наявною на проїзній частині дорожньою розміткою 1.12 та 1.14.2 згідно Правил дорожнього руху України.

При під`їзді до регульованого перехрестя вул. Успенська вул. Канатна, режим проїзду транспортних засобів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі та вищезазначеною дорожньою розміткою, видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_7 була необмеженою, водій ОСОБА_7 будучи неуважним, не слідкуючи за дорожньою обстановкою, при увімкненні у його напрямку руху зеленого миготливого сигналу світлофора, що інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, проігнорував вимоги вказаного сигналу світлофору, перебуваючи при цьому ще до в`їзду на перехрестя, та продовжив рух у напрямку перехрестя.

Перед продовженням свого руху та виконанням маневру проїзду даного перехрестя у прямому напрямку руху, тобто по вул. Успенській, водій ОСОБА_7 , не переконався в безпеці маневру, у тому що його маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість не зупинив керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 згідно Правил дорожнього руху України та перед перехрестям з проїзною частиною вул. Канатна, продовжив свій рух без зупинки та в`їхав на перехрестя вул. Успенська вул. Канатна на заборонений жовтий і червоний сигнал світлофору у своєму напрямку руху, де на регульованому пішохідному переході, відзначеному дорожньою розміткою 1.14.2 згідно Правил дорожнього руху України здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , які разом ще з двома пішоходами ОСОБА_12 і ОСОБА_13 перетинали проїзну частину вул. Успенська по вказаному регульованому пішохідному переході, на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напрямку руху, як для пішоходів, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху мотоцикла «Kawasaki ZX 6R», рама № НОМЕР_1 в темпі середнього кроку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоході ОСОБА_9 і ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР та КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР відповідно.

ОСОБА_9 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, відкритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, закритого перелому нижньої гілки лівої лобкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, закритого перелому лівої сідничної кістки зі зміщенням кісткових уламків, синців та саден голови, саден кінцівок.

Вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів якими могли бути частини кузова мотоцикла та дорожнє покриття в умовах ДТП 10.06.2021 року, і відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія мотоцикла «Kawasaki ZX 6R», рама № НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пунктів 8.7.3. (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, згідно з якими йому при наближенні до регульованого перехрестя в момент горіння для нього забороненого червоного сигналу світлофора було заборонено виїжджати на перехрестя, а необхідно було заздалегідь зменшувати швидкість та зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України «стоп-лінія».

Виконанням вимог пунктів 8.7.3. (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України водій мотоцикла «Kawasaki ZX 6R», рама № НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім того, просив повністю задовольнити його цивільний позов до обвинуваченого та стягнути з ОСОБА_7 на його користь 220 717 грн. 54 коп. в якості відшкодування моральної шкоди.

Також ОСОБА_9 просив задовольнити його цивільний позов до Моторно (транспортного) страхового бюро України та стягнути на його користь виплату в розмірі 95 784 грн. 44 коп.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, та призначив йому занадто м`яке покарання.

Крім того потерпілий зазначив, що суд, задовольнивши частково його цивільний позов, не обґрунтував, яким чином ним було враховано фактичні обставини справи, характер та глибину моральних страждань та переживань потерпілого.

На розмір визначеної судом моральної шкоди вплинуло лише визнання обвинуваченим ОСОБА_7 моральної шкоди саме у розмірі 50 000 гривень.

Крім того розмір завданої моральної шкоди та необхідність її відшкодування потерпілому не може повністю ставитися у залежність від майнового стану обвинуваченого, протиправними діями якого таку шкоду заподіяно.

ОСОБА_9 зазначив, що процес відновлення його здоров`я на теперішній час не завершився і продовжує супроводжуватись фізичним болем та стражданнями.

Також потерпілий наголосив, що мотоцикл «Kawasaki ZX 6R» є наземним транспортним засобом, у зв`язку з чим МТСБУ зобов`язано здійснити регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів.

Позиція інших учасників провадження.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник цивільного відповідача МТСБУ - ОСОБА_10 просив залишити без змін оскаржений вирок в частині вирішення цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржений вирок без змін.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу потерпілого в частині відшкодування шкоди, однак вважала за необхідне скасувати оскаржений вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки в мотивувальній частині вироку суд не сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, а лише зазначив про обвинувачення ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту, що, на думку прокурора, унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі системного аналізу оскарженого вироку суду першої інстанції вбачається, що судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Абзаци 1 та 2 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачають, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

При цьому, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановленні вироку» від 29.06.1990, судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Якщо підсудний визнається винним у замаху на вчинення злочину, необхідно зазначити причини, з яких злочин не доведено до кінця.

В постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі ККС ВС) від 29.09.2020 у справі №601/1143/16 (провадження №51-2996км19) викладений правовий висновок, відповідно до якого вимога чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є дотриманою, якщо факти і їх правова кваліфікація викладені в об`ємі, достатньому для того, щоб сторона захисту їх розуміла.

Так, в мотивувальній частині оскарженого вироку (Т.1 а.к.п.219) суд, формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 та, викладаючи фактичні обставини, зазначив про їх встановлення органом досудового розслідування, а саме, що убачається з обвинувального акту, та виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, яке є аналогічним викладенню, що міститься в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (Т.1 а.к.п. 2-7).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону та судової практики, мотивувальна частина оскарженого вироку суду стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не містить належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним в розумінні п.2) ч.3 ст.374 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у вироку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначивши належним чином формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що перешкодило суду, з урахуванням положень ст. 412 КПК України, ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та тягне за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3) ч.1 ст.409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі відсутності викладення судом в ухваленому вироку формулювання обвинувачення.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Разом з тим, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першоїої інстанції при новому розгляді.

У зв`язку із необхідністю скасування вироку з вищезазначених підстав та призначення нового судового розгляду кримінального провадження, апеляційний суд не вправі перевіряти та надавати оцінку доводам апеляційної скарги потерпілого, перевірка яких відноситься до повноважень суду 1-ої інстанції.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги правову позицію, викладену в постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі №444/2200/15-к (провадження №51-2322кмо18), від 14.09.2020 у справі №740/3597/17 (провадження №51-6070кмо19) та від 23.09.2019 у справі №728/2724/16-к (№51-7543кмо18), відповідно до якої, у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 370, 419, ч.2 ст.416 КПК України, він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на ту обставину, що, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначене останньому покарання повинно відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в зв`язку з чим апеляційний суд зауважує на тому, що під час нового судового розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно ретельно, повно та всебічно перевірити та надати належну правову оцінку доказам в даному провадженні, наданим стороною обвинувачення та матеріалам, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , на підставі чого, за результатами такого судового розгляду, керуючись вимогами ст. 370 КПК України, постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 частково задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року, якою ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000691 від 11 червня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4