Справа № 686/2446/24
Провадження № 1-кс/686/944/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 , щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі ОСОБА_3 йдеться про те, що 13.01.2024 р. нею була подана до Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону заява про злочин, в якій ОСОБА_3 виклала факти отримання її чоловіком травм на території військової частини у період несення ним служби, однак, всупереч ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР, на підставі вказаної заяви, внесені не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати посадових осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ОСОБА_3 заявою від 13.01.2024 року.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 , яка клопотала про розгляд справи без її участі, та представник органу досудового розслідування не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів вбачається, що дійсно 15.01.2024 р. ОСОБА_3 зверталась до Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з заявою, датованою 15.01.2024 р., копія якої також долучена до скарги. Ця заява ОСОБА_3 19.01.2024 р. була скерована до ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, де була зареєстрована за №226зкп від 23.01.2024 р. У вказаній заяві від 15.01.2024 р. р. ОСОБА_3 повідомляла, що «її чоловік ОСОБА_4 , у свій час, був звільнений із строкової служби, оскільки перебував на обліку у психіатра. 16.12.2023 року чоловік ОСОБА_3 , військовослужбовець Збройних Сил України, який був мобілізований в червні 2022 року на захист територіальної цілісності України, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), яка фактично знаходиться у АДРЕСА_2 , не перебуваючи у стані сп`яніння, отримав травми, у зв`язку із чим, перебував в реанімаційному відділенні медичного закладу без свідомості. На даний час отримав відпустку 30 днів, оскільки, перебуваючи на території військової частини, до нього постійно приїздила швидка допомога для надання екстреної медичної допомоги. Вказане було пов`язано із отриманими ним травмами, але до цього часу він не чує на ліве вухо, в нього постійно в місці отримання черепно-мозкової травми - болить голова, часткова втрата пам`яті та проблеми із серцем. Офіційна версія події його прямого командира є те, що він прибув до частини у стані сп`яніння і отримав травми, падаючи з висоти власного зросту, але травми, які є у чоловіка ОСОБА_3 не є характерними для отримання їх при падінні з висоти власного зросту. У зв`язку зі втратою пам`яті, чоловік ОСОБА_3 не пам`ятає події того дня, але ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вважає, що із залученням ВСП, які розташовані в місті Кам`янець-Подільський Хмельницької області, намагається приховати вчиненні ним злочини, які він вчинив по відношенню до чоловіка ОСОБА_3 . Вказані висновки ОСОБА_3 робить з наступного: ОСОБА_5 має злочинні зв`язки із ВСП, розташованою у м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області. До прикладу ОСОБА_3 зазначила про факт примушування командиром частини ОСОБА_5 його підлеглих військовослужбовців до вживання алкогольних напоїв, оскільки у випадку невживання цих напоїв, командир ОСОБА_5 щонайменше звернеться до ВСП, із вимогою притягнути його підлеглих за невиконання його наказу. ВСП, в свою чергу, в той день, який прямий командир вимагає його підлеглих вживати алкогольні напої - повідомляє: «Так, сьогодні можете вживати спиртні напої, ми вас сьогодні не зачіпаємо». (Про вказані факти ОСОБА_3 дізналася зі слів військових на ППД, коли приїздила до частини чоловіка, в тому числі й під час проведення слідчих дій. Чоловік ОСОБА_3 про вказані факти їй не розповідав і наразі підтвердити чи спростувати ці факти він не може, оскільки, в нього частково втрачена пам`ять). Перебуваючи в реанімаційному відділенні, у чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , нібито, взяли кров для визначення стану його сп`яніння і, якщо вірити командиру ОСОБА_5 , то чоловік ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння, тому, він, із своїми «колегами із ВСП», склав протокол і спрямував його до суду, щоб чоловіка ОСОБА_3 притягнули до відповідальності за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, покарання за яке передбачено ч.3 ст.172-20 КУпАП. Насправді, ОСОБА_3 обґрунтовано вважає, що командир ОСОБА_5 , зловживаючи своїми повноваженнями та становищем, увійшовши у злочинний зговір із ВСП у м.Кам`янець-Подільський, намагається приховати вчинений ним злочин, який пов`язаний із побиттям чоловіка ОСОБА_3 , яка у заяві просила: провести перевірку по викладених у заяві фактах та притягнути винних осіб до передбаченої законодавством України відповідальності; внести, відповідно до ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР по фактах, викладених у заяві; під час проведення досудового розслідування провести перевірку, чи належить саме ОСОБА_4 кров, яку відібрали у нього в медичному закладі 16.12.2023 р. і за якою визначили, що він перебував у стані сп`яніння; за наявними медичними документами та зразками - повторно перевірити, чи перебував військовий ОСОБА_4 , при отримані ним травм, в стані сп`яніння.»

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_3 , останній було скеровано лист, за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, №226зкп/х/14-01-01-5759/2024 від 08.02.2024, який фактично свідчить про той факт, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за поданою ОСОБА_3 заявою, датованою 15.01.2024 р., внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою, є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_3 заяві від 15.01.2024 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява й про те, що у випадку, про який повідомляла ОСОБА_3 , мало місце саме умисне вчинення військовою службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, внаслідок яких було заподіяно істотну шкоду) не містить ця заява ОСОБА_3 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловленні у заяві ОСОБА_3 про можливе вчинення кримінального правопорушення, фактично ґрунтуються на її припущеннях, що саме за наказом командира військової частини, в якій проходить службу чоловік скаржниці ОСОБА_4 , військовослужбовці вживають алкогольні напої та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із фактом складання та скерування до суду протоколу про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Однак, самі твердження ОСОБА_3 , викладені в означеній заяві, про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення дій, зміст яких не задовольняє когось із зацікавлених осіб.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, за заявою ОСОБА_3 , до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженими особами Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя