Справа № 573/1843/23
Номер провадження 1-кп/573/201/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 27 вересня 2023 року за №0000520, по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Куянівка Білопільського району Сумської області, із спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно із ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2023 року у період часу з 14:00 по 17:30 год ОСОБА_4 з дозволу потерпілого ОСОБА_6 перебував у домоволодінні останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де допомагав носити картоплю з городу до гаражу.

Того ж дня, близько 17:00 год, ОСОБА_4 на полиці в гаражі вказаного господарства помітив грошові кошти в сумі 450 грн купюрами по 50 грн і в цей час у нього виник умисел на їх викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, умисно та таємно заволодів грошовими коштами в сумі 450 грн, які належали потерпілому ОСОБА_6 . Викрадені гроші він сховав до кишені своїх брюк та покинув господарство потерпілого.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що 26 вересня 2023 року за запрошенням ОСОБА_6 допомагав останньому копати картоплю на городі. Потім з городу переносив її у гараж домоволодіння потерпілого, де і помітив на полиці гроші. Подумав, що то для нього кошти приготував потерпілий за роботу. Але потерпілий з цього приводу нічого не говорив, тому він вирішив їх забрати собі, що і зробив. Сума грошей становила 450 грн, були вони купюрами по 50 грн. Гроші поклав у кишеню штанів. Закінчивши роботу, з викраденими грошима пішов додому.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 факт вчинення ним інкримінованого йому злочину підтверджується такими письмовими доказами:

- рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 27 вересня 2023 року про надходження повідомлення про викрадення грошей у ОСОБА_6 (а. п. 36);

- заявою потерпілого ОСОБА_6 від 27 вересня 2023 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , якого він підозрює у викраденні грошей (а. п. 37);

- протоколом огляду місця події від 27 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, під час якого було оглянуто домоволодіння потерпілого, у тому числі і гараж, звідки ОСОБА_4 викрав гроші (а. п. 39-43);

- протоколом огляду місцевості від 28 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, під час якого ОСОБА_4 біля домоволодіння АДРЕСА_2 добровільно видав грошові кошти в сумі 250 грн, які викрав у ОСОБА_6 (а. п. 45-48);

- протоколом слідчого експерименту від 29 вересня 2023 року з фототаблицею до нього, що проводився з участю підозрюваного ОСОБА_4 , який розказав та показав на місцевості про обставини вчинення ним крадіжки грошей (а. п. 52-59).

Зазначені вище докази сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими.

У суду немає підстав не довіряти вказаним вище доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та попросив вибачення у потерпілого; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини його вчинення та добровільно видав частину викрадених грошей; добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків; з`явлення із зізнанням, бо він добровільно з`явився до правоохоронного органу з правдивою заявою про вчинення ним кримінального правопорушення з усвідомленим наміром понести за вчинене відповідне покарання.

Обставини, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлені.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище всіх обставин та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин, але йому достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

29 вересня 2023 року слідчим суддею Білопільського районного суду накладений арешт на грошові кошти в сумі 250 грн, який необхідно скасувати, оскільки відпала в ньому потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт на грошові кошти в сумі 250 грн у кількості 5 купюр номіналом по 50 грн кожна.

Речові докази - грошові кошти в сумі 250 грн купюрами в кількості 5 штук номіналом по 50 грн кожна №№ СР6273201, АЕ6860719, СЙ9466823, АБ8942730, ФЖ1886578, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_6 , залишити останньому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя