Справа № 646/4/22
№ провадження 1-кп/646/130/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі : головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

потерпілих : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора : ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого : ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.10.2021 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.383 КК України,-

в с т а н о в и в:

Прокурор Харківської обласної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на те, що, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_8 вчинив вказані кримінальні провопорушення під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з випробувальним строком на 1 рік відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021, у зв`язку з чим він усвідомлює, що відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком за це правопорушення у вигляді від 3 до 8 років може бути повністю або частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, та може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 заперечували щодо клопотання прокурора, вказавш, що ризики необгрунтовані, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватися від суду, та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 підтримала думку свого підзахисного.

Представник потерпілих ОСОБА_6 , та потрепілі повністю підтримали клопотання прокурора та просили задовольнити.

Вислухавши учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст.331КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст.492 КПК тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.10.2023 продовжено строк дії раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 включно.

Розгляд кримінального провадження до спливу цього строку є об`єктивно неможливим.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський Суд у справі «Макаренко проти України»(Заява № 622/11) від 30.01.2018 зазначив, що на додаток до наявності обґрунтованої підозри, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду. До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від суду, ризик чинення тиску на потерпілих та свідків, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку.

Судом при вирішенні питання про необхідність продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків; реальна можливість переховування обвинуваченого від суду. Обґрунтованих доводів того, що ці ризики на теперішній час зменшилися чи перестали існувати, у судовому засіданні при розгляді цього клопотання не надано.

Крім цього, у п. 73 рішення Європейського суду від 27.02.2018 у справі «Сінькова проти України» (CASE OF SINKOVA v. UKRAINE), (Заява № № 39496/11) зазначено, що тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на обґрунтовану підозру ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, які вчинені у період іспитового строку, який спричинив загибель людини, суд вважає, що свідоме ігнорування мотиву та способу вчинення кримінального правопорушення, є найбільш руйнівним для основоположних прав людини та неприпустимим з боку держави, тому суд доходить висновку, що у даному випадку необхідність вжиття заходів, спрямованих на захист інтересів суспільства від кримінально-протиправних посягань на права недоторканості життя людини зі сторони обвинуваченого переважає принцип поваги до його особистої свободи.

Суд зазначає, що наразі достатніми та належними підставами продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не лише очікування розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками звільнення обвинуваченого та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання обвинуваченого під вартою.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також ураховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та переховування від суду.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, адже може створити в очах суспільства уяву безкарності та свавілля.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Таким чином, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, а обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає доцільним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

На підставі викладеного і керуючись 176-178, 183, 196, 331, 372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.10.2021року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.383 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 25.03.2024 р. включно без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений та підписаний 29.01.2024 о 10-00 год.

Головуючий: ОСОБА_1