Процесуальне рішення судді про самовідвід у розгляді судової
справи № 465/3562/16, прийняте в порядку ч. 1 ст. 80 КПК України.
21.09.2023 року, в ході повторного вирішення питань, передбачених статтями 75, 80, 81, 371 КПК України, щодо наявності обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або недопустимості повторної участі судді в кримінальному процесі, приходжу до висновку про наявність об`єктивних підстав, які, як і при попередніх вирішеннях вказаних питань, виключають мою участь, як судді, у розгляді судової справи № 465/3562/16-к (судове провадження 1- кп /465/881/23).
Судова справа № 465/3562/16-к, (судове провадження № 1-кп/465/498/16), розподілена судді ОСОБА_3 та прийнята ним до провадження згідно з ухвалою від 13.06.2016 року, без врахування факту втручання у розподіл, оскільки на час прийняття справи до провадження і до грудня 2021 року, керівництво суду обмежило доступ суддів Франківського районного суду м. Львова до Звіту про розподіл справ, що у свою чергу перешкоджало суддям виконати вимоги статей 75, 80, 81, 371 КПК України.
Проте, за змістом Протоколу та Звіту про автоматизований розподіл справи між суддями від 10 червня 2016 року , є очевидним і беззаперечним факт, що розподіл судової справи відбувся у несанкціонований спосіб шляхом втручанням в АСДС, а саме шляхом виключення суддів від участі у розподілі справи, і, зокрема, суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із внесенням у протокол неправдивих відомостей «відсутня спеціалізація».
Підготовче судове засідання, яке було призначено на призначено на 22 червня 2016 року, неодноразово переносилося із за неявки обвинуваченого та невиконання органами поліції ухвал суду про його привід.
Як результат, ухвалою підготовчого судового засідання від 08.11.2016 року обвинуваченого ОСОБА_1 оголошено в розшук, а провадження у справі зупинено.
Незважаючи на неодноразові нагадування судом як прокурору, так і органу досудового розслідування про необхідність виконання ухвали суду про розшук, суд отримував формальні відписки без повідомлення номеру розшукової справи.
Згідно з ухвалою підготовчого судового засідання від 04 квітня 2022 року, тобто через шість років і п`ять місяців з часу оголошення розшуку та безрезультатних нагадувань, з обвинувальний акт з додатками повернуто прокурору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, яка апеляційний суд задоволена, а судова справа повернута до суду першої інстанції для призначення нового розгляду у суді першої інстанції у тому ж складі суду. Підстави повернення викладені у постанові апеляційного суду.
До суду першої інстанції справа поступила 22 червня 2022 року та цього ж дня відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 червня 2022 року, передана судді ОСОБА_3 .
Відповідно ухвали від 27. 06. 2022 року задоволено самовідвід судді ОСОБА_3 у розгляді вказаної судової справи. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.
На підставі вказаної ухвали відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до Звіту і Протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи від 28 червня 2022 року, справу до розгляду передано судді ОСОБА_8 .
Не зважаючи на те, що дана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, набрала законної сили з часу її прийняття та виконана шляхом повторного розподілу справи, прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_10 , покликаючись на положення окремих норм процесуального закону, котрі, як на його думку, надали йому право дати оцінку ухвалі рішенню суду, що стосувалася виключно підстав самовідводу судді та не містила процесуальних рішень в розумінні статей 370, 392 КПК України і була прийнята з дотриманням вимог статей 75,80,81,371 вказаного закону, 01 липня 2022 року подав апеляційну скаргу де просив скасувати ухвалу.
Безпідставність та нелогічність апеляційної скарги на судове рішення - ухвалу яка в силу вимог ст.. 392 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, мотивовані в ухвалі судді від 31 жовтня 2022 року (ас. 186 -190).
Відповідно до ухвал апеляційного суду від 12 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження, а від 05 серпня 2022 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу, яка не підлягала апеляційному оскарженню.
В ухвалі апеляційного суду відсутня будь яка мотивація для відкриття провадження, а тим більше проведення підготовчого судового засідання з розгляду апеляційної скарги на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, що вказує на невиправдану упередженість апеляційного суду до рішення суду першої інстанції.
Згідно з ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 08.09.2022 року, апеляційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України в суді першої інстанції в тому ж складі суду.
Отже, апеляційний суд скасував ухвалу про самовідвід, але призначив новий судовий розгляд кримінального провадження. Як для судді, в даному випадку для мене, є незрозумілим в ухвалі саме поняття нового судового розгляду, адже розгляд було призначено ухвалою, яка не скасована.
14.10. 2022 року, матеріали судової справи з апеляційного суду поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до Протоколу і Звіту про передачу судової справи раніше визначеному складу суду від 14 жовтня 2022 року, передано судді ОСОБА_3 ..
Як зазначено у Протоколі - підстава передачі : відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 09.09. 2022 року.
Проте, така обставина не відповідала дійсності, оскільки раніше уже було визначено суддю ОСОБА_8 відповідно до протоколу від 28.06. 2022 року у судовому провадженні № 1 кп/ 465/1065/22 (ас.163).
Відтак, через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, розподіл справи відбувся з порушенням порядку і правил, визначених ч. 3 ст. 35 КПК України та призвів до парадоксального результату, - у вказаному судовому провадженні призначено два судді, а саме 28.06.2022 року суддю ОСОБА_8 та 14.10. 2022 року суддю ОСОБА_3 .
Проте, як суддя, за результатами вивчення питань, передбачених статтями 75,80,81,371
КПК України, щодо наявності чи відсутності обставин, що виключали участь судді в кримінальному провадженні та недопустимості повторної участі в кримінальному провадженні в якому судова справа, відповідно до Протоколу та Звіту від 14.10.2022 року, була передана на розгляд, прийшов до висновку про наявність підстав для заяви про самовідвід.
Підставами для заяви про самовідвід були та залишаються актуальними обставини, передбачені п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто як це зазначалося в ухвалах суду від 08.04.2022 ( ас.128 - 135), 27.06.2022 (ас. 160- 162) року, а також підстави вказані в ухвалі від 31 жовтня 2022 року (ас.186 190).
Крім того, згідно ухвали апеляційного суду було незрозумілим, що призначено до нового судового розгляду раніше визначеним складом суду, - чи судова справа, чи заява про самовідвід.
Якщо судова справа, то діючий КПК України (ст.. 416) визначає особливості нового розгляду судом першої інстанції, відповідно до якої, новий судовий розгляд відбувається іншим складом суду, а якщо заяви про самовідвід, то мотивувальна частина ухвали суперечить резолютивній, а крім того, така заява вже розглянута саме цим суддею, ухвалу якого скасовує суд апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, мною, суддею ОСОБА_3 , було повторно заявлено самовідвід від розгляду судової справи № 465/3562/16 к та відповідно до ухвали від 31 жовтня 2022 року самовідвід задоволено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі ( ас. 186 -190).
Дана ухвала стала підставою для чергового повторного автоматизованого розподілу та відповідно до Протоколу і Звіту про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 01.11.2022 року, справу передано судді ОСОБА_11 ..
Як зазначено у Протоколі, - підставою проведення автоматизованого розподілу судової справи є : відвід (самовідвід) (ухвала про відвід (самовідвід). Суддя ОСОБА_3 вилучений.
10.11.2022 року суддя ОСОБА_11 заявив самовідвід який мотивував наявністю в матеріалах судової справи нерозглянутої заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 ( ас. 192).
Разом з тим, такі підстави були помилковими, оскільки вказана заява була вирішена ухвалою судді ОСОБА_3 від 31.10.2022 року. Ухвала набрала законної сили та була виконана шляхом повторного розподілу судової справи, у порядку, як зазначено вище (ас.191).
Заява про самовідвід судді ОСОБА_11 зареєстрована як окреме судове провадження за № 1-кс/465/1983/22 та відповідно до Протоколу і Звіту від 11.11.2022 року, передана на розгляд судді ОСОБА_8 , яка своєю ухвалою від 31 січня 2023 року, тобто через два і пів місяця з часу передачі заяви, задовольнила таку, мотивуючи тим, що першочергово має бути розглянута заява судді ОСОБА_3 ( ас. 195 196). У той же час, в матеріалах справи наявний Протокол автоматизованого розподілу судової справи судді ОСОБА_8 за яким рішення, в порядку, передбаченому статями 75 76, ч. 1 ст. 314 КПК України так і не прийнято.
Відтак, не зважаючи на наявні в матеріалах судової справи рішення суддів, а саме ухвалу судді ОСОБА_3 від 31.10.2022 року про повторний розподіл справи та ухвалу судді ОСОБА_8 щодо необхідності попереднього розгляду заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, судова справа № 465/3562/16-к 02 лютого 2023 року, не в автоматизованому режимі (ручному) передана судді ОСОБА_3 , як раніше визначеному складу суду. Підставою для передачі зазначено: «відповідно до ухвали від 31.01.2023 року», тобто ухвали судді ОСОБА_8 , що не відповідало реальним обставинам та суперечило вказаній ухвалі (ас. 195 -197).
Отже, в черговий раз працівниками апарату суду здійснено втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова при розподілі даної справи, розподіл в черговий раз відбувся з порушенням порядку і правил, визначених ч. 3 ст. 35 КПК України.
Не зважаючи на те, що справа була розподілена судді ОСОБА_3 (судове провадження № 1 кп/465/881/23), і, інформацію про це внесено до системи автоматизованого розподілу, справу судді передано не було.
Натомість, цього ж дня, тобто 02 лютого 2023 року об 12 год. 47 хв., а саме через 7 (сім) хвилин після розподілу справи судді ОСОБА_3 (судове провадження № 1 кп/465/881/23) ( 12 год. 40 хв.) проведено автоматизований розподіл заяви про самовідвід (судове провадження № 1-кс/465/207/23).
Як зазначено у Протоколі та Звіті про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 02.02.2023 року (судове провадження № 1-кс/465/207/23), учасник справи ОСОБА_3 (заявник), а суддя ОСОБА_3 виключений з числа суддів між якими проводився розподіл у зв`язку з тим, що слухав поєднану справу, яка виключає розгляд поточної (ЄУН 465/3562/16-к № провадження 1-кп/881/23), тобто номер провадження № 1 кп/465/881/23) що зареєстрований сім хвилин назад.
Парадоксальним є те, що працівники апарату суду здійснили реєстрацію та розподіл заяви про самовідвід, яка є невід`ємною частиною ухвали від 31 жовтня 2023 року, і , зареєстрували таку заяву 02 лютого 2023 року вх.. № 2204, тобто через три місяці після визнання заяви невід`ємною частиною ухвали, яка набрала законної сили та виконана.
Відповідно до Протоколу та Звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 02.02.2023 року (судове провадження № 1-кс/465/207/23), передано для розгляду судді ОСОБА_12 яка заявила самовідвід мотивуючи відсутністю заяви яку необхідно розглядати, тобто з підстав відсутності предмету судового розгляду.
Парадоксальним є також те, що суддя ОСОБА_3 не є заявником, оскільки в даній судовій справі має процесуальний статус судді, а не заявника. Суддя ОСОБА_3 у вказаній судовій справі жодного разу не звертався із заявами та не здійснював їх реєстрації через АСДС Франківського районного суду м. Львова, а відтак, дії працівників апарату суду, включаючи і керівника, яка несе персональну відповідальність за роботу АСДС Франківського районного суду м. Львова, є свавільними та характеризуються як втручання в роботу судді шляхом використання службового становища.
Апогеєм діяльності апарату Франківського районного суду м. Львова в частині здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями через АСДС Франківського районного суду м. Львова, і, зокрема в даній судовій справі, є те, що заява про самовідвід судді ОСОБА_13 передана на розгляд судді ОСОБА_3 , тобто судді, заяву якого мала би розглядати суддя ОСОБА_13 .
У даному випадку, професійний та правовий нігілізм працівників апарату Франківського районного суду м. Львова створює прецедент, який слід тлумачити як втручання в роботу усіх суддів, навмисне невиконання ухвал суддів, які набрали законної сили, а їх дії в цілому такими, що підривають авторитет судової влади, оскільки перешкоджають процесуальному розгляду кримінального провадження.
Зважаючи на абсурдність ситуації з розподілу судової справи, що створена у поза процесуальний спосіб керівництвом Франківського районного суду м. Львова, мною, як суддею, було прийнято процесуальні рішення у вигляді ухвал від 27 березня 2023 року, якими задоволено самовідвід, а реєстрацію умовної заяви судді ОСОБА_3 (судове провадження № 1-кс/465/207/23) та заяви судді ОСОБА_13 (судове провадження № 1-кс/465/423/23) про самовідвід, визнано некоректною та з цих підстав анулювати.
Звернуто увагу керівнику апарату суду, що ухвали набрали законної сили, апеляційному оскарженню не підлягають, і, є судовими рішеннями обов`язковими до виконання в силу положень статей 126,129,129-1 Конституції України, ст.. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.. 533 КПК України.
Матеріали судових проваджень № 1-кс/465/207/23 та № 1-кс/465/423/23 у судовій справі № 465/3562/16 к повернуто до канцелярії суду ( ас. 202-211).
Справа переміщена та передана до канцелярії суду 31 березня 2023 об 12 год. 57 хв., однак ухвали судді не виконані. Таким чином, має місце невиконання судового рішення керівником апарату суду, тобто склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
Починаючи з 31 березня 2023 року і по 26 квітня 2023 року, визначити місце перебування судової справи № 465/3562/16-к, як і підстави для цього, не виявляється можливим із за відсутності в матеріалах справи будь яких даних.
Подальший аналіз та правомірність апеляційної скарги вважаю недоречним, оскільки законність апеляційних скарг у вказаній судовій справі, мотивувалася мною, як суддею, у попередніх, зазначених вище, ухвалах. Разом з тим, є очевидним, що вказана апеляційна скарга крім ознак правового та професійного нігілізму, містить ознаки перешкоджання виконанню судового рішення шляхом зловживання процесуальним становищем, службовою особою, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 382 КК України, а в цілому, як втручання у діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та добитися винесення неправосудного рішення.
Як вбачається із супровідного листа за підписом керівника апарату Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_14 від 04 травня 2023 року, матеріали кримінального провадження № 465/3562/16-к (1-кп/465/881) в одному томі на 216 арк.; диски 2 шт.; та копія апеляційної скарги прокурора отримані апеляційним судом через електронну пошту ( вх.. № Е-487/202/23вх. 11. 05.2023 року).
На цей випадок можна було б застосувати мотивований процесуальний коментар, проте з етичної точки зору, утримаюсь.
Відповідно до ухвали від 23 травня 2023 року, апеляційний суд в резолютивній частині зазначив: «Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року у справі № 465/3562/16-к (провадження №1-кп/465/881/23) скасувати.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2023 року у справі № 465/3562/16-к (провадження №1-кп/465/881/23) скасувати.
Матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України (судова справа №465/3562/16 к) повернути до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті у раніше визначеному складі суду , а саме судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 .
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає» ( ас. 226 -229).

Феноменальне рішення. Тепер судді ОСОБА_3 « наказано довго жити». А, що ж з раніше визначеним складом суду в особі судді ОСОБА_8 , якій було розподілено судову справу, і з цих підстав не прийнято жодного процесуального рішення.

Крім цього, є очевидним, що апеляційний суд скасував ухвали судді ОСОБА_3 , які постановлені за результатами розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 (судове провадження № 1-кс/465/207/23) та заяви судді ОСОБА_13 (судове провадження № 1-кс/465/423/23) тобто вказані заяви про самовідвід залишаються нерозглянутими.

Виникає логічне питання, чи вправі суддя якому заявлено відвід (самовідвід), що не розглянутий, продовжити розгляд справи по суті.

Крім цього, ст.. 407 КПК України, не передбачає такого повернення.

Заслуговує уваги й той факт, що двічі скасовуючи ухвали судді першої інстанції з одних і тих же підстав, а саме з підстав розгляду самовідводу суддею, що заявив собі самовідвід, апеляційний суд кожен раз повертає судову справу на різну стадію кримінального судочинства: «призначити новий розгляд у суді першої інстанції в томуж складі суду»; «повернути до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті у раніше визначеному складі суду , а саме судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 », чим поставив суддю першої інстанції перед дилемою, яку ж ухвалу апеляційного суду слід виконувати, а кожна з них набрала законної сили.

Очевидно слід мати на увазі, що апеляційний суд скасовував ухвали із за того, що ними задоволено самовідвід суддею який заявив собі самовідвід.

Саме так сприймаю підстави скасування апеляційним судом вказаних вище ухвал.

Відтак, в черговий раз вирішуючи питання, передбачені статтями 75, 80, 81, 371 КПК України, щодо наявності обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або недопустимості повторної участі судді в кримінальному процесі, приходжу до аналогічного, як і раніше висновку про наявність об`єктивних підстав, котрі, як і при попередніх вирішеннях вказаних питань, виключають мою участь, як судді, у розгляді судової справи № 465/3562/16-к (судове провадження 1- кп /465/881/23).

Дана обставина апелянтом не заперечувалася, не спростована, а отже є актуальною. Апеляційним судом теж не заперечено підстави для самовідводу, розглянуто тільки процесуальний порядок вирішення такого.

Відтак, розглянувши повернуті з апеляційного суду матеріали судової справи № 465/3562/16-к (судове провадження 1- кп /465/881/23) на предмет вирішення питань, передбачених 75, 80, 81 КПК України, й надалі приходжу до беззаперечного висновку про наявність підстав для самовідводу, у зв`язку з чим заявляю самовідвід у розгляді судової справи № 465/3562/16-к (судове провадження 1- кп /465/881/23) з підстав розподілу судової справи шляхом несанкціонованого втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, із внесеною приміткою «відсутня спеціалізація» та з інших підстав, як вони зазначені у попередніх ухвалах, у тому числі й з підстав невирішеного попереднього самовідводу.

Підстави для самовідводу мотивую процесуальними нормами, а саме пунктами 4 і 5. ч. 1 ст. 75 КПК України, котрі дають чітке тлумачення, - « слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи».

Вказані обставини відповідно до п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, є обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, що у свою чергу, відповідно до ст. 80 КПК України зобов`язувало і золбовязує суддю заявити самовідвід.

Дане рішення приймається мною з урахуванням завантаженості, з урахуванням часу для прийняття до розгляду чергових судових проваджень, та проваджень, що передавалися від судді ОСОБА_5 , у тому числі, й як слідчого судді.

Приймаючи рішення про повторний самовідвід у розгляді судової справи № 465/3562/16-к (судове провадження 1- кп /465/881/23), крім зазначеного вище, зважаю на Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23, приходжу до висновку, що сам факт встановлення та сприйняття мною, як суддею, обставин розподілу справи шляхом втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова не потребує стороннього підтвердження, а тим більше аналізу чи оцінки, іншим суддею, оскільки воно, моє сприйняття та власне переконання, виражено суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю.

Зважаючи, що на законодавчому рівні вирішення питання саме про самовідвід судді чи слідчого судді, не врегульовано, а судова практика відсутня, застосовуючи загальні засади кримінального провадження, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 7, статями, 8, 9 КПК України, та враховуючи практику і позицію Львівського апеляційного суду, як суддя, й надалі дотримуючись принципу, що маю забезпечену Конституцією та Законом свободу думки і слова, що дають мені підставу здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, приймаю процесуальне рішення, передбачене для судді ч. 1 ст. 80 КПК України, тобто

заявляю самовідвід.

У той же час, зважаючи на вказані вище обставини, дотримуючись положень статей 55, 63 Конституції України ст.. 28 КПК України та ст.. 6 Європейської Конвенції «Про захист людини і основоположних свобод», з метою дотримання розумних строків розгляду судової справи та уникнення протистоянь у тлумаченні положень ст.. 7,9, 75,80, 81 КПК України, беручи до уваги що судове рішення у вигляді ухвали судді, якою вирішується питання самовідводу не сприймається Львівським апеляційним судом, вважаю за доцільне застосувати варіант запропонований Львівським апеляційним судом, а саме, заявлений самовідвід передати на розгляд іншого судді.

При цьому, прошу шановного колегу - суддю, який(яка) буде розглядати мій, судді ОСОБА_3 , самовідвід, врахувати, що при цьому мій статус, як судді, не змінюється, на мене й надалі поширюються права, обов`язки та гарантії судді, передбачені ст. 126 Конституції України, статтями 48, 49,50,52,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відтак, переконливо прошу коллегу, зважити на той факт, що я не є заявником в розумінні відводу. Дана заява є моїм, судді, процесуальним рішенням передбаченим ч. 1 ст. 80 КПК України.

Розгляд даної заяви прошу проводити виключно за моєю участю, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 81 КПК України, відповідно до якої, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід. Бажаю бути вислуханим.

Що стосується можливого розгляду вказаного процесуального рішення суддями Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , то такі не мають процесуальних повноважень у даній судовій справі, оскільки судя ОСОБА_11 , відведений, а суддею ОСОБА_13 подано зачву про відвід, яка не розглянута.

Також, хочу зауважити, що судді ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , були виключені з автоматизованого розподілу даної справи між суддями і саме з підстав, - «відсутня спеціалізація». Разом з тим, судді уникають вказаного факту, а отже погоджується з даною недостовірною інформацією, що за своєю суттю, є приховуванням ознак кримінального правопорушення.

Суддя Франківського районного

суду м. Львова ОСОБА_3 .

21. 09. 2023