Провадження № 1-кс/686/9291/23
01 листопада 2023 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді т римання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за місцем проживання у АДРЕСА_1 , тимчасово проживає у АДРЕСА_2 , постійно проживає у Португалії, м. Порто, раніше несудимого,
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих.
В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.
Підозрюваний і його захисник заперечили проти задоволення клопотання.
Вважають, що більш м`який запобіжний захід або визначення у зв`язку із застосуванням ініційованого запобіжного заходу застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 також ствердили про відсутність доказів щодо ризику переховування у кримінальному провадженні та бажання підозрюваного взяти на себе витрати з організації поховання потерпілого, який загинув та матеріальної допомоги його сім`ї.
Підозрюваний також зазначив, що впливати на свідків не буде, оскільки вони його знають та він є порядною людиною.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Під час досудового розслідування встановлено, що 29 жовтня 2023 року близько 21 години 20 хвилин у темну пору доби, без опадів водій ОСОБА_6 проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижувало його увагу та швидкість реакції,не дотримуючись вимог п. 1.3. Правил, яким передбачено, що він як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, рухався за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 по асфальтобетонному покриті, яке перебувало у сухому стані, проїзної частині автодороги Р-48 сполученням «Білогір`я - Кам`янець-Подільський», зі сторони смт. Теофіполь, в напрямку руху до с. Данилівка. Білогірської ТГ, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, чим спричинив загрозу життю і здоров`ю громадян.
ОСОБА_6 перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби автодорогою Р-48 сполученням «Білогір`я - Кам`янець-Подільський», діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, продовжуючи рух за кермом вищевказаного пасажирського автобуса із швидкістю близько 80 км/год, по своїй смузі руху, рухаючись поблизу с. Турівка, Білогірської громади, Хмельницького району, Хмельницької області, в порушення вимог п. 12.1 Правил не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, і як наслідок, втратив над ним контроль.
В результаті чого, ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи заокруглення ліворуч, допустив виїзд за межі проїзної частини автодороги на праве узбіччя після чого різко змінив напрямок руху ліворуч внаслідок чого відбулося перекидання транспортного засобу на ліву сторону.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 : ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.
Своїми діями ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 2.9 а) 12.1, Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції;
п. 12.1.Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного правопорушення сторона обвинувачення підтверджує такими докзами:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2023,у якому зафіксована слідоваінформація про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди,кінцеве розташування транспортного засобу, трупа потерпілого відносно елементів дорогина місці пригоди;
- протоколами допитівсвідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( пасажири автомобіля «Mercedes-BenzSprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 ), які були свідками даної дорожньо-транспортної пригоди та прямими очевидцями, які описали її механізм вивчення,підтвердили що водій автомобіля «Mercedes-BenzSprinter 319 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 не впорався з керуванням, здійснив з`їзд на праве узбіччя, після чого допустив перекидання транспортного засобу а також підтвердили факт того що керуючи транспортним засобом ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_10 підтвердив факт умисного залишення ОСОБА_11 місця пригоди.
- результатом освідування ОСОБА_6 за допомогою приладу «Драгер», яким встановлено наявність у видихуваному повітрі ОСОБА_6 алкоголю в кількості 0,61 ‰ (проміле).
30.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту.
З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.
Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
Повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає зазначеним вимогам та не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.
У кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку суттєво підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Разом із цим, установлено, що підозрюваний ОСОБА_6 постійно проживає за межами України має паспорт громадянина Португалії, що дозоляє йому безперешкодно покинути територію України.
Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Отже, зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені пунктами 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованими.
Слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання у Португалії, м. Порто та наявність родини в Україні та зареєстрованого місця проживання у АДРЕСА_1 ,.
Однак, вказані обставини не дають змоги дійти висновку про нівелювання ризиків у кримінальному провадженні.
Аргументи захисника про відсутність натепер висновку призначеної у межах кримінального провадження судово-медичної експертизи трупа потерпілого, висновку судово-токсикологічної експертизи за відібраними у ОСОБА_6 зразками для встановлення стану сп`яніння слідчий суддя у якості підстави для відмови у задоволенні клопотання до уваги не бере, оскільки очевидним є факт смерті внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 .
Згідно із правовим висновком, висловленим Верховним Судом,норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень стст.84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків,
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_6 проведений огляд на стан сп`яніння 30.10.2023 у 00 год. 17 хв. а допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» встановлено, що у ОСОБА_6 вміст алкоголю становить 0,61‰.
За указаних обставин, зважаючи на повноваження слідчого судді на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання із означених мотивів про сумніви сторони захисту щодо перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння.
Указане кримінальне правопорушення у зв`язку із наростаючою кількістю, у тому числі тяжких наслідків у вигляді травм та загибелі людей, законодавцем у зв`язку із підвищеною суспільною небезпечністю виокремлено у кваліфікований склад кримінального правопорушення.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
Слідчий суддя враховує також, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері транспорту, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини.
Слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначає що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, враховуючи особу та надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту відомості про його, вік, майновий та сімейний стан, позитивні характеризуючи матеріали, відсутність притягнень його до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя також враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків.
Особисте зобов`язання або домашній арешт чи особиста порука в світлі конкретних обставин цього кримінального провадження не є спроможними забезпечити виконання завдань кримінального провадження і нівелювати встановлені ризики в силу відсутності достатніх для даного стадії кримінального провадження стримуючих приписів.
У зв`язку із цим, доводи захисника про те, що підозрюваний здасть документи для виїзду за кордон та на час досудового розслідування не вчинить проявів переховування від органу досудового розслідування та тиску на свідків і потерпілих не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, враховуючи те, що внаслідок кримінального правопорушення загинула людина, розмір застави не визначає.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування та рахувати з часу його затримання 30.10.2023.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 28 грудня 2023 року включно без визначення застави.
Ухвала діє по 28 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя