ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4121/23 Справа № 186/1394/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000295 від 14 серпня 2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Першотравенську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 16 листопада 2022 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75, 76 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 лютого 2024 року, включно.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), які не зменшились, у зв`язку з чим продовження строку тримання під вартою є необхідним.

Зазначені висновки суду засновані на тому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, має міцні соціальні зв`язки на території м.Першотравенська Дніпропетровської області, є працездатним, працює, неодружений, має на утриманні дитину, проте неодноразово судимий за вчинення злочинів з корисливих мотивів, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у період іспитового строку за попереднім вироком суду, що свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, застосувавши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на відсутність доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, при цьому всі клопотання прокурора є однаковими за змістом. Зазначає, що письмові докази прокурора на обґрунтування існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК збирались та формувались станом на 19.09.2023 (дата складення обвинувального акту), а тому апріорі не можуть мати доказів продовження існування ризиків через 3 місяці після розгляду справи в суді.

Твердження прокурора про відсутність міцних соціальних зв`язків та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які прийняті судом не відповідають дійсності. Як було встановлено під час досудового розслідування та у ході судового розгляду, у обвинуваченого ОСОБА_7 є неповнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Частково відсутність інших соціальних зв`язків у ОСОБА_7 обумовлено тим, що він має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування. Разом з тим, у обвинуваченого ОСОБА_7 є необхідність догляду за рідною бабусею ОСОБА_9 , яка є особою похилого віку та має низку захворювань. Крім того, на час вчинення злочину ОСОБА_7 працював гірником на допоміжних роботах в шахтах ВСП «Шахта «Степова» ШУ «Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»,що додатково свідчить про наявність засобів на існування та шлях виправлення після засудження за ч. 4 ст. 185 КК.

Твердження прокурора про обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, яке прийнято судом на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не відповідає дійсності, а його дії пов`язані з діями потерпілого ОСОБА_10 , який заподіяв обвинуваченому легкі тілесні ушкодження, тому правова кваліфікація дій ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_10 , є штучно завищеною.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.

Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про особисту участь до суду не подавав, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тому, перебуваючи на волі і усвідомлюючи ймовірність призначеного покарання, може переховуватись від суду.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину безумовно не є вирішальною підставою для подальшого утримання обвинуваченого під вартою, проте як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнається вагомим фактором при оцінці ризику, що обвинувачена особа може переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Крім того, як слідує з матеріалів провадження, при оцінці вагомості цього ризику суд правильно врахував те, що ОСОБА_7 є особою, яка раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, крім того інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком суду, що свідчить, про те, що обвинувачений є особою схильною до протиправної поведінки, який належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також обґрунтованими є висновки суду щодо наявності ризику продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що обвинувачений є особою раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності та в період іспитового строку вчинив новий тяжкий злочин.

Враховуючи характер пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме вчинення злочину, яке посягає на два об`єкти охоронюваних кримінальним законом суспільних відносин, а саме: порушення громадського порядку, а також на здоров`я людини, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, використовуючи револьвер моделі MAJOR Eagle 2,5 № НОМЕР_1 , калібру 4 мм призначений до тренувальної стрільби завдав один удар у ліву частину голови ОСОБА_10 , в результаті чого згідно з висновком експерта заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.

Крім того суд апеляційної інстанції враховує також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який не зменшився, беручи до уваги, що судовий розгляд триває, докази по справі не досліджені, учасники кримінального провадження усі не допитані, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк судового розгляду та строк тримання обвинуваченого під вартою не є надмірним, обумовлений об`єктивними причинами. Невиправданого затягування розгляду справи судом першої інстанції або неналежної організації судового розгляду апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних обвинуваченого, зокрема міцності соціальних зв`язків, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та бабусі похилого віку, яка за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги, були предметом оцінки судом першої інстанції і з такою оцінкою погоджується апеляційний суд, та зазначає, що ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності.

Крім того, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно з наданою медичною документацією: виписного епікризу з картки стаціонарного хворого № 2548 (а.с.20), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є рідною бабцею обвинуваченого, за станом здоров`я потребує лише корекції лікування сімейним лікарем в амбулаторних умовах за місцем проживання, у зв`язки з чим доводи захисту про те, що ОСОБА_7 є піклувальником своєї бабці та остання потребує стороннього догляду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження захисника щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та штучного завищення стороною обвинувачення правової кваліфікації, оскільки дії ОСОБА_7 нібито були зумовлені протиправною поведінкою потерпілого, суд апеляційної інстанції вважає передчасними на даній стадії кримінального провадження, оскільки належна правова оцінка цим доводам буде надана під час вирішення справи по суті.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Доводи захисту щодо застосування судом автоматичного продовження запобіжного заходу та ідентичних мотивів викладених у клопотанні прокурора, що є істотним порушенням ст. 5 ЄКПЛ, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з оскарженої ухвали, судом першої інстанції були проаналізовані обставини, що мають місце щодо цього обвинуваченого на даний час, та прийняте рішення на їх підставі.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, погоджуючись з позицією суду першої інстанції та вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК є достатньо вагомими для прийняття такого рішення. У подальшому доцільність застосування запобіжного заходу може бути предметом перегляду, втім на даному етапі судового провадження встановлені ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4