Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/1542/21
Провадження №: 1-і/332/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 08.03.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 23.12.2019 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від реального відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

2. 28.01.2020 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України від реального відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Перебуває на обліку в Василівському РВ філії ДУ «Центр пробації» м. Дніпрорудне з 17.03.2020 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 11.02.2024, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечив, просив змінити запобіжний захід відносно нього з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, є безпідставними та необґрунтованими. Кримінальне провадження відсутнє, судовий розгляд не здійснюється, свідки перебувають на окупованій території. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Також пояснив, що мати обвинуваченого ОСОБА_4 проживає в м.Київ; відповідаючи на запитання суду, пояснив, що адресу проживання матері ОСОБА_4 назвати не може та йому невідомо, чи згодна остання на проживання у неї ОСОБА_4 йому також не відомо. Будь-яку конкретну адресу, де міг би проживати ОСОБА_4 назвати наразі не зміг.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали долучені до клопотання, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.

По даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого був неодноразово продовжений.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання.

Так, ризики, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до категорії особливо тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку, дані щодо офіційного працевлаштування відсутні, утриманців він не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе переховуватись від суду, а також може продовжити скоювати злочини.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, слід врахувати і той факт, що наразі згідно Указом Президента України діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався, що також уповільнює розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Василівського районного суду Запорізької області, який наразі розташований на тимчасово окупованій території та територіальну підсудність якого було визначено за іншим судом.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, на думку суду, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а тому доводи з приводу їх відсутності є невмотивованими.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість інкримінований злочинів, характеру інкримінованих обвинуваченому діянь, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Отже, враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також ризик того, що обвинувачений розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду, суд вважає, за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки саме такий вид запобіжного заходу на переконання суду здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 березня 2024 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 01 лютого 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1