Справа № 303/6832/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/4806/566/22 за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , та прокурор ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області м. Виноградів, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72, ст. 73 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення 60 (шістдесят) днів - тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 19.08.2021 по 17.10.2021 в Закарпатській УВП № 9 м. Ужгород.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом не застосовувався.

Вироком ухвалено ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вироком ухвалено речові докази: DVD-R диск з відеозаписом з камер відео нагляду, - зберігати при матеріалах кримінального провадження, змив з уламків замку зберігати в кімнаті речових доказів Мукачівського РУП, змив з поверхні скла вікна зберігати в кімнаті речових доказів Мукачівського РУП, слід тканини, слід низу взуття, слід одорологічного походження, які зберігаються в кімнаті речових доказів Мукачівського РУП, - знищити.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

16.03.2021, приблизно о 01 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою крадіжки чужого майна, впевнившись у тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом злому кодового замка на металевих дверях, які ведуть до підвального приміщення, яке використовує потерпіла ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_2 , таємно проник у середину та впевнившись у тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, таємно викрав: бувший у використанні велосипед марки «Winer» модель Solid-WRX 29, білого кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 11.08.2021 становить - 7455,00 гривень; бувшу у використанні бензокосу марки «Експерт», модель Limex Expert ВТ 524ba оранжевого кольору, вартість якої, згідно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 11.08.2021 становить - 870,90 гривень, бувший у використанні плиткоріз 600 мм марки INTERTOOL модель HT-0363 червоного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 11.08.2021 становить - 835,80 гривень. Цими діями обвинувачений ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 9161,70 грн.

21.06.2021, приблизно о 10 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою крадіжки чужого майна, шляхом розбиття скла на дерев`яному вікні будинку АДРЕСА_3 , проник у середину, звідки скоїв крадіжку бувшого у використанні, планшету чорного кольору марки Матрікс модель 748, вартість якого згідно з висновком експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 600,00 гривень, бувшого у використанні мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J2» золотистого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 850,00 гривень, бувшого у використанні ноутбука марки «LENOVO» модель V14 чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 3200,00 гривень, бувшого у використанні мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А51» білого кольору, придбаний 2017 році, вартість якого відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 5000,00 гривень, що належить ОСОБА_10 , колекційної монети номіналом 5 гривень «свято Різдва Христового», вартість якої відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 1000,00 гривень, монети Євро 2012 з найменування міста Харків, вартість якої відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить - 300,00 гривень, монети Євро 2012 з найменування міста Донецьк, вартість якої відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 16.08.2021 становить -300,00 гривень, та грошові кошти в сумі 3000 гривень. Цими діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 11250,00 гривень.

Вищевказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на незаконність вироку, просить його скасувати. Вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений не визнає, стверджує, що крадіжок не вчиняв, та зазначає, що свідок ОСОБА_15 за епізодом крадіжки із будинку АДРЕСА_2 його обмовив. При цьому, зазначає, що інкриміновані йому злочини «попросили взяти на себе» оперативні працівники поліції за певну грошову винагороду. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким його виправдати за всіма епізодами інкримінованих йому діянь.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок суду у частині визнання ОСОБА_6 винуватим за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є незаконним, просить його скасувати. В обґрунтування доводів зазначає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 серпня 2021 року зі свідком ОСОБА_16 є недопустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки у протоколі не зазначено про те, хто є тією особою, яку свідок впізнає на відповідних фото та власне спосіб, у який була проведена ця слідча дія, що призвело до порушення вимог передбачених статтею 228 КПК України. Крім того, протокол слідчої дії, що містить опис ознак, за якими свідок ОСОБА_16 впізнає особу, має лише загальний характер. Звертає увагу на те, що причини, через які слідчу дію проведено за відсутності ОСОБА_6 , у протоколі не зазначені. Окрім цього, апелянтка стверджує, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 описують обвинуваченого за ознаками невідомої особи з камер відеоспостереження від 09.08.2020, де на роздрукованому кольоровому фото чітко видно обличчя невідомої особи, а не обвинуваченого ОСОБА_6 . Просить вирок за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скасувати, а кримінальне провадження за цими епізодами злочинних дій закрити у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення - крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скоєно обвинуваченим, а у решті вирок залишити без зміни.

Прокурор ОСОБА_20 в апеляційній скарзі вказує на те, що вирок суду є необґрунтованим, тому його слід скасувати. Вважає, що висновки суду про невинуватість та виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , є неправильними, і такими, що зроблені виключно на показах обвинуваченого. На переконання апелянта, місцевим судом оцінка доказам та обставинам, за яких було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами таємного викрадення майна у цих потерпілих, надана неправильно, у результаті чого суд ухвалив незаконний та необґрунтований вирок. Прокурор звертає увагу на те, що твердження суду першої інстанції про визнання протоколу огляду та переогляду від 22.08.2020 за участю свідка ОСОБА_18 недопустимим та неналежним доказом у справі, є помилковим та необґрунтованим, оскільки у вказаному протоколі чітко зазначено, що свідок ОСОБА_18 впізнає особу на відеозаписі, позаяк неодноразово бачив його у місті Мукачеві. Крім того, на думку апелянта, судом не взято до уваги те, що вказаний протокол складено за результатами проведення слідчої дії, передбаченої ст. 237 КПК України, що місцевий суд безпідставно визнав неналежним доказом у кримінальному провадженні відеозапис з відеонагляду з надписом «кіоск 09.08.2020», на якому зафіксовано факт крадіжки з приміщення кіоску майна, що належить потерпілій ОСОБА_11 . Разом з тим, суд безпідставно визнав недопустимим доказом і протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2021, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_6 за участю захисника, розповів, а відтак показав на місцевості обставини та спосіб вчинення ним інкримінованих йому діянь. У апеляційній скарзі прокурор також зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам сторони обвинувачення, не врахував покази свідків, більш того, не навів жодного мотиву чому надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 до уваги не бере. Просить вирок у частині визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за всіма епізодами інкримінованих йому діянь та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокатка ОСОБА_7 вказує на те, що доводи, викладені прокурором у апеляційній сказі не заслуговують на увагу, позаяк висновки суду про невинуватість та виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є обґрунтованими та правильними. Звертає увагу на те, що її підзахисний не вчиняв кримінальні правопорушення, натомість взяв на себе відповідальність за вчинення інкримінованих йому діянь виключно за грошову винагороду та за їжу, каву, ром, що йому неодноразово купували та надавали працівники правоохоронних органів, які, окрім іншого, вчиняли психологічний тиск на обвинуваченого ОСОБА_6 . Адвокатка ОСОБА_7 вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників апеляційного розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці - адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення; прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечила щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 , підлягають частковому задоволення, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілих, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце апеляційного розгляду потерпілим направлено відповідно до вимог законодавства і вони вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду кримінального провадження; відомостей про поважність причин неявки та заяв про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від потерпілих не надходило; сторони захисту та обвинувачення не заперечували щодо проведення судового засідання без участі потерпілих; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку у частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, згідно з вимогами ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 17 КПК передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Поза розумним сумнівом мають бути доведені всі елементи, які є важливими для правової кваліфікації діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою у пред`явленому обвинуваченні.

Обов`язок всебічного дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може ігнорувати обставин, які встановлені під час судового розгляду, лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Встановлення в судовому розгляді таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, є підставою для розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з принципом безпосередності дослідження показань, речей та документів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 91, 92 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК випадках, - на потерпілого.

Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Відповідно до положень частини третьої статті 409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. Суд апеляційної інстанції не вправі скасувати ухвалу про незастосування примусових заходів медичного або виховного характеру лише з мотивів істотного порушення прав особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування таких заходів.

Відповідно до положень частини другої статті 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із підстав, передбачених частиною першої цієї статті, лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, та апеляційного суду, який перевіряє доводи апеляційної скарги та оскаржувані судові рішення.

На переконання колегії суддів, під час розгляду кримінального провадження за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону, а висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та виправдання за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у зв`язку з не доведенням, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України за цими епізодами, вчинене обвинуваченим, ґрунтується на доказах, які ретельно досліджені, належним чином оцінені та детально викладені судом в оскаржуваному вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, та відповідно до вимог закону обґрунтував вирок у частині виправдання ОСОБА_6 за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на тих доказах, які були розглянуті та перевірені в судовому засіданні, надавши їм належну правову оцінку та зазначивши у вироку, чому він узяв до уваги одні докази і відкинув інші. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення не вказувала на недотримання судом першої інстанції приписів кримінального процесуального закону, які не дозволили їй реалізувати свої повноваження щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, повноваження у наданні доказів.

Як зазначено у вироку, стороною обвинувачення ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень, а саме за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за усіма епізодами, не визнав. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції показав, що погодився взяти на себе 6 епізодів крадіжок, які не вчиняв, за винагороду, яку йому обіцяли працівники поліції та які він не отримав у повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 під час дачі пояснень підтримав показання, надані ним у суді першої інстанції. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що всього працівники поліції примусили його обмовити у скоєнні 68 епізодів злочинних дій (крадіжок), кримінальні провадження щодо яких перебувають на розгляді Мукачівського міськрайонного суду.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено і це знайшло своє відображення у вироку суду, що на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому передбачених ч. 3 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , сторона обвинувачення надала такі докази: 1) епізод викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 :

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила про те, що 10.08.2020 приблизно о 09-й годині виявила, що вхідні двері її торгового кіоску за адресою: АДРЕСА_4 , відкриті, після чого виявила пропажу дитячих іграшок;

- протокол огляду місця події від 10.08.2020 з ілюстративними таблицями, проведеного слідчим за письмої заяви-дозволу ОСОБА_11 , у присутності понятих, спеціаліста, зафіксованих за допомогою технічних засобів (фотоапарату), згідно якого слідчим оглянуто приміщення кіоску за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого вилучено дві пляшки з-під пива. Протокол підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень;

- перелік викрадених іграшок та рахунок фактура № пп-230127 від 06 серпня 2020 року, на суму 2780,04 грн, наданих ОСОБА_21 ;

- висновок експерта від 26.08.2020 № 11/609, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 387,70 грн (витрати на проведення експертизи 1307,60 грн);

- висновок експерта від 27.08.2020 № 11/607, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 705,09 грн (витрати на проведення експертизи 1307,60 грн);

- висновок експерта від 27.08.2020 № 11/605, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 541,45 грн (витрати на проведення експертизи 1307,60 грн);

- висновок експерта від 27.08.2020 № 11/606, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 496,31 грн (витрати на проведення експертизи 980,70 грн);

- висновок експерта від 28.08.2020 № 11/608, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 1298,55 грн (витрати на проведення експертизи 817,25 грн);

- висновок експерта від 28.08.2020 № 11/610, згідно якого загальна ринкова вартість іграшок, які не були у використанні станом цін на 09.08.2020, може становити 654,05 грн (витрати на проведення експертизи 1307,60 грн);

- постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 12.08.2020, якою слідчим СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_22 визнано речовим доказом відеозапис з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020», яким зафіксовано факт крадіжки з приміщення торгового кіоску, та який зберігається у матеріалах кримінального провадження;

- протокол огляду та перегляду від 18.08.2020, на якому зафіксовано 09.08.2020 факт крадіжки з приміщення торгового кіоску невстановленою особою, а саме: момент смикання вхідних дверей кіоску невідомою особою о 22:00:27 год, момент відкриття дверей кіоску невідомою особою о 22:00:32 год, момент відходу невідомої особи у бік вул. Ринкової о 22:00:56 год, момент повернення невідомої особи до приміщення кіоску та повторне відкриття дверей о 22:21:44 год, момент заходу невідомої особи до приміщення кіоску о 22:21:58 год, та момент відходу невідомої особи від приміщення кіоску у бік вул. Ринкової в м. Мукачеві о 22:22:26 год, тримаючи в руках два поліетиленові пакети білого та чорного кольору, в яких знаходилися дитячі іграшки ; перегляд здійснювався слідчим за участю потерпілої ОСОБА_11 ; під час огляду та перегляду застосовувались технічні засоби ; після огляду носій інформації компакт-диск DVD-R з надписом «кіоск, 09.08.2020», було упаковано в паперовий конверт;

- протокол огляду та перегляду від 22.08.2020, на якому зафіксовано 09.08.2020 факт крадіжки з приміщення торгового кіоску невстановленою особою. Перегляд здійснювався слідчим за участю свідка ОСОБА_18 .

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання неналежним доказом у справі протоколу огляду та перегляду від 22.08.2020 за участю свідка ОСОБА_18 , з огляду на те, що у вказаному протоколі огляду та перегляду від 22.08.2020 року за участю свідка ОСОБА_18 , відсутні відомості, які є обов`язковими для встановлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 КПК України, а саме свідок не повідомив слідчому, за яких обставин мав змогу бачити особу зображену на відеозаписі, звідки її знає та за якими прикметами може впізнати ОСОБА_6 . Окрім цього, з вказаного протоколу слідчої дії не вбачається за якими ознаками свідок ОСОБА_18 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім того, за вказаним епізодом злочинних дій органом досудового розслідування надано :

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2021, згідно якого, слідчим у присутності понятих, свідку ОСОБА_19 пред`явлено для впізнання фотознімки чотирьох осіб, серед яких свідок під № 4 за індивідуальними ознаками (видовжена форма обличчя, великий довгий ніс, чорне волосся) впізнав особу чоловіка, який інколи приходить до нього та в якого він купує іграшки та потім продає; до протоколу додано довідку, відповідно якої на фото під № 4 знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ;

- протокол огляду та перегляду від 19.08.2020, на якому зафіксовано 09.08.2020 факт крадіжки з приміщення торгового кіоску невстановленою особою, а саме: момент смикання вхідних дверей кіоску невідомою особою о 22:00:27 год, момент відкриття дверей кіоску невідомою особою о 22:00:32 год, момент відходу невідомої особи у бік вул. Ринкової о 22:00:56 год, момент повернення невідомої особи до приміщення кіоску та повторне відкриття дверей о 22:21:44 год, момент заходу невідомої особи до приміщення кіоску о 22:21:58 год, та момент відходу невідомої особи від приміщення кіоску у бік вул. Ринкової в м. Мукачеві о 22:22:26 год, тримаючи в руках два поліетиленові пакети білого та чорного кольору, в яких знаходилися дитячі іграшки; перегляд здійснювався слідчим за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисниці ОСОБА_7 ; під час огляду та перегляду застосовувались технічні засоби ; після огляду носій інформації компакт-диск DVD-R з надписом «кіоск, 09.08.2020», було упаковано в паперовий конверт;

- відеозапис з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020», на якому зафіксовано факт крадіжки з приміщення торгового кіоску, який переглянуто в судовому засіданні та встановлено, що на відео особа чоловічої статі, рухається по траєкторії, відображеній у протоколі огляду та перегляду від 18.08.2020 та протоколі огляду та перегляду від 19.08.2020, однак з відеозапису неможливо достовірно роздивитися обличчя особи чоловічої статі для того, щоб безсумнівно встановити, що саме обвинувачений ОСОБА_6 є особою, яка на відеозаписі рухається від приміщення кіоску у бік вул. Ринкової в м. Мукачеві о 22:22:26 год. При оцінці протоколу впізнання, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що з вказаного протоколу слідчої дії не вбачається за якими ознаками свідок ОСОБА_19 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання відеозапису з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020», на якому зафіксовано факт крадіжки з приміщення торгового кіоску майна потерпілої ОСОБА_11 неналежним доказом, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги надане стороною захисту збільшене фото обличчя особи, яка зображена на відеозаписі з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020», з якого вбачається очевидна відсутність візуальної схожості особи чоловічої статі з відеозапису з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020, з обвинуваченим ОСОБА_6 . Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за цим епізодом злочинних дій колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищевказані докази не є достатніми для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні майна у потерпілої ОСОБА_11 і «поза розумним сумнівом» не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у потерпілої ОСОБА_11 .

2) епізод викрадення майна у потерпілої ОСОБА_12 :

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.07.2021, відповідно якого ОСОБА_12 повідомила про те, що 17.07.2021 приблизно о 21:00 годині невідома особа проникла на територію дворогосподарства АДРЕСА_5 , та через незачинені двері підвального приміщення проникла у середину, звідки скоїла крадіжку бувшого у використанні велосипеду іноземного виробництва;

- протокол огляду місця події від 17.07.2021 з ілюстративними таблицями, проведеного слідчим за письмої заяви-дозволу ОСОБА_12 , у присутності понятих, за допомогою технічних засобів (фотоапарату), згідно якого оглянуто будинок АДРЕСА_5 , в ході якого нічого не вилучено. Протокол підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень;

- висновок експерта про вартість об`єкта оцінки від 17.07.3021, згідно якого ринкова вартість велосипеду марки STELS NAVIGATOR 300 GENT 28" фіолетового кольору, становить -3900,00 гривень;

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані стороною докази на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки з території дворогосподарства АДРЕСА_5 , бувшого у використанні велосипеду іноземного виробництва, який належить потерпілій ОСОБА_12 , жодним чином не доводять факту вчинення крадіжки саме обвинуваченим ОСОБА_6 , а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх неналежними доказами. Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за цим епізодом злочинних дій колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що вищевказані докази не є достатніми для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні майна у потерпілої ОСОБА_12 і «поза розумним сумнівом» не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у потерпілої ОСОБА_12 .

3) епізод викрадення майна у потерпілого ОСОБА_13 :

- заяву-повідомлення про кримінальне правопорушення від 29.07.2021, відповідно до якого громадянин ОСОБА_23 повідомив про те, що 29.07.2021 приблизно о 04:00 годині невідома особа проникла у квартиру його сусіда ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_6 , звідки виніс річ схожу на котел;

- протокол огляду місця події від 29.07.2021 з ілюстративними таблицями, проведеного слідчим за письмової заяви-дозволу ОСОБА_13 , у присутності понятих, спеціаліста, та гр. ОСОБА_23 (який повідомив про злочин), за допомогою технічних засобів (фотоапарату), згідно якого оглянуто квартиру АДРЕСА_7 , в ході якого вилучено: сліди тканини, слід взуття, одорологічні сліди. Протокол підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень;

- висновок експерта про вартість об`єкта оцінки від 29.07.3021, згідно якого ринкова вартість індукційної варочної газової поверхні марки Luxor модель GL 64 DL Booster чорного кольору, становить - 7679 гривень, мікрохвильової печі марки Luxor модель BF 25 DL UNIQUE чорного кольору, становить - 5579 гривень, електричного духового шкафа марка Luxor модель HB 730 CH чорного кольору, становить - 9392 гривень, пилососа марки Керхер жовтого кольору, становить - 4000 гривень, полотенцесушитель електричний марки Genesis-Aqua Snake 80x53 см., чорного кольору, становить - 4905 гривень, душову систему марки Gappo модель G2491 стального кольору, становить - 4260, 80 гривень, два крана із умивальника марка KAHFR моделі IMPERIAL чорного кольору, становить - 2171,20 гривень, гігієнічний душ марки Volle Delanoche чорного кольору, становить - 3767,20 гривень. На загальну суму41754,20 гривень;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021, згідно якого, слідчим у присутності понятих, свідку ОСОБА_15 пред`явлено для впізнання фотознімки чотирьох осіб, серед яких свідок під № 4 за індивідуальними ознаками (видовжена форма обличчя, великий довгий ніс, чорне волосся) впізнав особу чоловіка, який 16.03.2020 приблизно о 04:00 годині, через вікно будинку АДРЕСА_9 викидає велику електротехніку. До протоколу додано довідку, відповідно якої на фото під № 4 знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги клопотання захисниці про визнання неналежним доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021 року, оскільки пояснення свідка ОСОБА_15 про обставини, за яких він бачив обвинуваченого ОСОБА_6 , знаходяться «поза межами здорового глузду» та «поза межами розумного сумніву», а тому викликає сумнів і сам факт впізнання особи за фотознімком.

Окрім того, за вказаним епізодом злочинних дій орган досудового розслідування посилається на протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2021 з ілюстративними таблицями, згідно якого слідчим за участю з підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника, у присутності понятих, проведено слідчий експеримент, під час якого підозрюваний ОСОБА_6 спочатку розповів, а потім показав на місцевості, обставини та спосіб вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Під час слідчого експерименту зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2021 з ілюстративними таблицями неналежним та недопустимим доказом, взявши до уваги те, що слідчу (розшукову) дію проведено слідчим в один день та в один період часу доби, тобто без врахування того, що всі інкриміновані ОСОБА_6 епізоди крадіжок були скоєні в різний період доби, за різних погодних умов та видимості, у тому числі те, що інкриміноване обвинуваченому діяння за цим епізодом злочинних дій мало місце о 3.00 год 29.07.2021 - не за тих обставин, за яких скоєно діяння, тобто слідчим при проведенні даної слідчої дії не дотримано проведення слідчого експерименту в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. При оцінці вищевказаних доказів - протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021 зі свідком ОСОБА_15 та протоколу проведення слідчого експерименту від 18.08.2021 з ілюстративними таблицями, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при проведенні цих слідчих дій не з`ясовувалась фізична можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переміщувати індукційну варочну газову поверхню марки Luxor модель GL 64 DL Booster, мікрохвильову піч, електричний духовий шкаф марка Luxor модель HB 730 CH, пилосос марки Керхер, полотенцесушитель електричний марки Genesis-Aqua Snake 80x53 см., душову систему марки Gappo модель G2491, два крана із умивальника марка KAHFR моделі IMPERIAL та гігієнічний душ марки Volle Delanoche, не з`ясовувались вага цих предметів, їх розміри та інше.

Матеріали кримінального провадження не містять і відомостей про результати проведення експертних досліджень слідів тканини, взуття та одорологічних слідів, вилучених під час огляду квартири АДРЕСА_7 .

Колегія суддів при оцінці доказів, зібраних за цим епізодом злочинних дій та не проведенні всіх слідчих дій за цим епізодом злочинних дій (неповнота досудового розслідування), вважає, що зібрані докази не призводять до висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до викрадення майна у потерпілого ОСОБА_13 .

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за цим епізодом злочинних дій колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищевказані докази не є достатніми для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні майна у потерпілого ОСОБА_13 і «поза розумним сумнівом» також не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у потерпілого ОСОБА_13 .

4) епізод викрадення майна у потерпілого ОСОБА_14 :

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 31.07.2021, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомив про те, що 31.07.2021 приблизно о 02:00 годині, невідома особа проникла до гаражного приміщення, що знаходиться на території вище вказаного дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_8 , де викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору, болгарку марки «Інтерскол» модель УШМ-125/900 сірого кольору, дриль марки «Ростех» модель УД 650 РР зеленого кольору;

- протокол огляду місця події від 31.07.2021 з ілюстративними таблицями, проведеного слідчим за письмової заяви-дозволу ОСОБА_14 , у присутності понятих, спеціаліста, за допомогою технічних засобів (фотоапарату), згідно якого оглянуто дворогосподарство за адресою: АДРЕСА_8 , у ході якого вилучено сліди папілярних узорів з огорожі та коробці від дрилі. Протокол підписано всіма учасниками слідчої дії без зауважень;

- висновок експерта про вартість об`єкта оцінки від 31.07.2021, згідно якого ринкова вартість велосипеда марки «Україна» зеленого становить - 500,00 гривень, болгарки марки «Інтерскол» модель УШМ-125/900 сірого кольору становить - 460,00 гривень, дрилі марки «Ростех» модель УД 650 РР зеленого кольору становить - 382,80 гривень, подовжувача 35 метрів білого кольору марки «ELECTRALINE» становить - 420,00 гривень, годинника жовтого кольору марки «SINSAY» модель 5699Н-SLV становить -5 0,00 гривень.

При оцінці доказів за цим епізодом злочинних дій, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали кримінального провадження не містять і відомостей про результати проведення експертних досліджень слідів папілярних узорів з огорожі та коробці від дрилі, вилучених під час огляду дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_8 .

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за цим епізодом злочинних дій колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищевказані докази не є достатніми для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні майна у потерпілого ОСОБА_14 і «поза розумним сумнівом» також не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у потерпілого ОСОБА_14 .

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України в частині таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в сховище, за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , не є доведеним, оскільки не підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що епізод крадіжки товарно-матеріальних цінностей, які належать потерпілій ОСОБА_11 з кіоску, що розташований за адресою АДРЕСА_4 , 09 серпня 2020 року о 22:00 годині, не підтверджується протоколом огляду та перегляду від 18.08.2020, протоколом огляду та перегляду від 22.08.2020 за участю свідка ОСОБА_18 та протоколом огляду та перегляду від 19.08.2020, оскільки спростовується фото (у більшому масштабі, яке надала захисниця) обличчя особи, яка зображена на відеозаписі з камер відеонагляду з надписом «кіоск, 09.08.2020», з якого очевидно вбачається відсутність візуальної схожості людини з фото, яка має чорний довгий чуб, з обвинуваченим ОСОБА_6 , який має великі залисини та інші риси обличчя.

Разом із тим, знайшов своє підтвердження висновок суду першої інстанції про те, що епізод крадіжки майна обвинуваченим ОСОБА_6 , що мала місце 17.07.2021 приблизно о 21:00 годині з дворогосподарства АДРЕСА_5 , яке належить потерпілій ОСОБА_12 , зокрема бувшого у використанні велосипеду марки STELS NAVIGATOR 300 GENT 28" фіолетового кольору, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_12 спричинено шкоду на суму 3900 гривень, не знаходить свого підтвердження, оскільки стороною обвинувачення, не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення даної крадіжки, а приєднані і досліджені судом першої інстанції докази не визнаються достатніми.

Крім того, обґрунтованим визнається апеляційним судом і висновок суду першої інстанції про те, що епізод крадіжки майна обвинуваченим ОСОБА_6 , яка мала місце 29.07.2021 приблизно о 03:00 годині з квартири АДРЕСА_7 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_13, звідки викрадено бувшу у використанні індукційну варочну газову поверхню марки Luxor модель GL 64 DL Booster чорного кольору, бувшу у використанні мікрохвильову піч марки Luxor модель BF 25 DL UNIQUE чорного кольору, бувшу у використанні електричну духовку марка Luxor модель HB 730 CH чорного кольору, бувший у використанні пилосос марки Керхер жовтого кольору, бувший у використанні полотенцесушитель електричний марки Genesis-Aqua Snake 80x53 см, чорного кольору, бувшу у використанні душову систему марки Gappo модель G2491 стального кольору, бувші у використанні два крани із умивальника марка KAHFR моделі IMPERIAL чорного кольору, бувший у використанні гігієнічний душ марки Volle Delanoche чорного кольору, у результаті чого, потерпілому ОСОБА_13 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 41754, 20 гривень, - стороною обвинувачення «поза межами розумного сумніву» жодним належним та допустимим доказом не доведено, зокрема не доведено те, що обвинувачений ОСОБА_6 , один, у нічну пору доби, коли найбільш чутливі будь-які сторонні звуки, з квартири на першому поверсі багатоповерхового будинку, де мешкає значна кількість людей, викрав таку велику кількість громістких, важких предметів, які викидав у вікно квартири, будучи непоміченим та не почутим жодною сторонньою особою.

Також обґрунтованим визнається і висновок суду першої інстанції про те, що епізод крадіжки майна обвинуваченим ОСОБА_6 , яка мала місце 31.07.2021 приблизно о 02:00 годині з дворогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 , де з гаражного приміщення, що знаходиться на території вище вказаного дворогосподарства, було викрадено бувший у використанні велосипед марки «Україна» зеленого кольору, бувшу у використанні болгарку марки «Інтерскол» модель УШМ-125/900 сірого кольору, бувшу у використанні дриль марки «Ростех» модель УД 650 РР зеленого кольору, бувший у використанні подовжувач 35 метрів білого кольору марки «ELECTRALINE», бувший у використанні годинник жовтого кольору марки «SINSAY» модель 5699Н-SLV, в результаті чого потерпілому ОСОБА_14 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1812,80 гривень, - не підтверджений, оскільки надані стороною обвинувачення докази, які досліджені судом, «поза розумним сумнівом» також не доводять факту, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дану крадіжку. При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку тим фактам, що згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 31.07.2021, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомив про те, що 31.07.2021 приблизно о 02:00 годині, невідома особа, проникла до гаражного приміщення, що знаходиться на території вище вказаного дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_8 , звідки викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору, болгарку марки «Інтерскол» модель УШМ-125/900 сірого кольору, дриль марки «Ростех» модель УД 650 РР зеленого кольору, - перелічено виключний перелік предметів, які викрадені, однак згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 інкримінується більший перелік викрадених речей з вказаного домогосподарства, а саме: подовжувач 35 метрів білого кольору марки «ELECTRALINE» та годинник жовтого кольору марки «SINSAY» модель 5699Н-SLV, про викрадення яких потерпілий ОСОБА_14 не заявляв, що з врахуванням заперечень обвинуваченого ОСОБА_6 про причетність до інкримінованих йому органом досудового розслідування ряду епізодів крадіжок, викликає сумнів у суду щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення даної крадіжки, який апеляційним судом трактується на користь обвинуваченого. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності «поза розумним сумнівом» доводили причетність ОСОБА_6 до вчинення даного епізоду крадіжки, стороною обвинувачення не надано, а судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду про невинуватість та виправдання ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , є неправильними, і такими, що зроблені виключно на показах обвинуваченого, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються змістом вироку та наведеними вище судженнями, у зв`язку з чим, як безпідставні, необґрунтовані та непідтверджені, а навпаки спростовані змістом вироку, відхиляються і доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом оцінка доказам та обставинам, за яких було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, надана неправильно, у результаті чого суд ухвалив незаконний та необґрунтований вирок.

Тому, не знаходять свого підтвердження, а відтак і не спростовують висновків суду першої інстанції, покладених в обґрунтування вироку в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що: твердження суду першої інстанції про визнання протоколу огляду та переогляду від 22.08.2020 за участю свідка ОСОБА_18 недопустимим та неналежним доказом у справі, є помилковим та необґрунтованим, оскільки у вказаному протоколі чітко зазначено, що свідок ОСОБА_18 впізнає особу на відеозаписі, позаяк неодноразово бачив його у місті Мукачеві; не взято до уваги те, що вказаний протокол складено за результатами проведення слідчої дії, передбаченої ст. 237 КПК України, що місцевий суд безпідставно визнав неналежним доказом у кримінальному провадженні відеозапис з відеонагляду з надписом «кіоск 09.08.2020», на якому зафіксовано факт крадіжки з приміщення кіоску майна, що належить потерпілій ОСОБА_11 ; суд безпідставно визнав недопустимим доказом і протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2021, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_6 за участю захисника, розповів, а відтак показав на місцевості обставини та спосіб вчинення ним інкримінованих йому діянь.

Із цих підстав, як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки доказам сторони обвинувачення, не врахував покази свідків, більш того, не навів жодного мотиву чому надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 до уваги не бере.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність того, що кримінальне правопорушення за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 .

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги та погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає викладені висновки місцевого суду такими, що підтверджуються доказами не лише сторони захисту, а й сторони обвинувачення, які на переконання колегії суддів не є достатніми для підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 і «поза розумним сумнівом» також не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у вищевказаних потерпілих.

Тому, посилання прокурора на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та вимоги про ухвалення апеляційним судом вироку щодо ОСОБА_6 , апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Клопотання прокурора про дослідження всіх доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а також дисків із записами фіксації судового засідання Мукачівського міськрайонного суду та допит в якості свідка ОСОБА_15 , апеляційний суд визнає безпідставним і відхиляє, оскільки в його обґрунтування прокурор не вказує на те, які саме відомості чи обставини, ніж ті, що були встановлені судом першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, можуть бути встановлені шляхом повторного дослідження цих доказів та допиту свідка. Також прокурор не посилається на будь-які порушення, допущені судом першої інстанції при дослідженні цих доказів та допиті свідків, і таких порушень апеляційним судом не встановлено. Тому, клопотання прокурора у цій частині апеляційний суд визнає безпідставним і відмовляє в його задоволенні. При оцінці цих доводів апеляційної скарги прокурора та прийнятті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду кримінального провадження прокурор не посилався на наявність інших доказів у підтвердження пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, що можливості збирання додаткових доказів за вищевказаними епізодами злочинних дій вичерпані.

З огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею, апеляційний суд вважає, що оцінивши в сукупності, зібрані у кримінальному провадженні і наведені вище докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 необхідно виправдати за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки таке обвинувачення наявними у матеріалах кримінального провадження доказами не підтверджене.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами та потерпілим їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності, належності та допустимості, дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та виправдав його у зв`язку з недоведеністю того, що ці крадіжки вчинено обвинуваченим, з наведенням відповідного обґрунтування прийнятого рішення, яке відповідає вимогам ст. 62 Конституції України, згідно з якою ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці вищенаведених доказів, які б ставили під сумнів законність висновків суду першої інстанції у цій частині, колегією суддів не встановлено, як і не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у цій частині в суді першої інстанції.

При оцінці доводів апеляційної скарги сторони захисту та пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що інкриміновані йому злочини - крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачений не вчиняв, а визнати вину у вчиненні цих крадіжок майна його «попросили взяти на себе» оперативні працівники поліції за певну грошову винагороду, за їжу, неодноразово не затримуючи його за кожний епізод злочинних дій, відпускаючи додому, а також застосовуючи до нього заходи фізичного та психологічного впливу, доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції цим поясненням обвинуваченого оцінка не дана, такі не були предметом перевірки з прийняттям відповідного процесуального рішення, з огляду на положення ст. ст. 409, 411 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не перевірка цих доводів та відсутність процесуального рішення за результатами перевірки цих доводів не вплинуло і не впливає на вирішення питання про недоведеність винуватості обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 у таємному викраденні майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність і не тягне скасування виправдувального вироку з формальних підстав.

Разом із тим, вирок суду першої інстанції за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_6 у частині визнання винуватим за епізодами крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає незаконним та необґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження у цій частині - викраденні майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим вирок у цій частині не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так, дослідивши зміст вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у цій частині апеляційний суд констатує таке.

Посилаючись у вироку на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у крадіжці майна у потерпілої ОСОБА_9 на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 серпня 2021 року зі свідком ОСОБА_16 , як на доказ вини обвинуваченого, суд першої інстанції не вмотивував висновки про те, з яких підстав не взяв до уваги клопотання сторони захисту про недопустимість цього доказу, в якому вказується на те, що у протоколі не зазначено про те, хто є тією особою, яку свідок впізнає на відповідних фото та власне спосіб, у який була проведена така слідча дія, що призвело до порушення вимог статті 228 КПК України; протокол слідчої дії містить опис ознак, за якими свідок ОСОБА_16 впізнає особу, має лише загальний характер; причин, через які слідчу дію проведено за відсутності ОСОБА_6 , не вказано. Окрім цього, з вказаного протоколу слідчої дії не вбачається за якими ознаками свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 .

Аналогічні обставини вбачаються і протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2021 із свідком ОСОБА_15 .

Окрім цього, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисниці про те, що що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 описують обвинуваченого за ознаками невідомої особи з камер відеоспостереження від 09.08.2020, де на роздрукованому кольоровому фото чітко видно обличчя невідомої особи, а не обвинуваченого ОСОБА_6 .

У порушення вимог ст. 374 КПК України суд, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у мотивувальній частині вироку не вказав на мотиви не врахування окремих доказів, а саме, на підстави, з яких відхилив доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 КК України кримінальних правопорушень за цими епізодами злочинних дій, та на підстави, з яких відхилив клопотання про недопустимість вищезгаданих протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2021 та 13.08.2021.

З огляду на наведене, викладені у вироку висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , визнаються такими, що не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, належним чином невмотивованими та необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про неповноту та поверховість при дослідженні фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185 КК України у цій частині, а також про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України вирок у частині доведеності вини обвинуваченого за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України у частині доведеності вини обвинуваченого за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції в іншому складі.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційних скарг сторони захисту про визнання ОСОБА_6 невинуватим та закриття провадження за епізодами, що стосуються потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не можуть бути задоволені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах сторони захисту доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, вирок у частині визнання обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 за епізодами крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , невинуватим через недоведеність, що кримінальне правопорушення за цими епізодами вчинене обвинуваченим та його виправдання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - залишенню без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисниці підлягають частковому задоволенню із скасуванням вироку щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , у частині епізодів таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та призначенням нового розгляду кримінального провадження у цій частині судом першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисниця, адвокатка ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2022 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , у частині епізодів таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у цій частині судом першої інстанції в іншому складі.

Цей же вирок за обвинуваченням ОСОБА_6 за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України, визнання ОСОБА_6 невинуватим через недоведеність, що кримінальне правопорушення за цими епізодами вчинене обвинуваченим та його виправдання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і, у частині виправдання ОСОБА_6 за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а у частині скасування вироку за епізодами таємного викрадення майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за ч. 3 ст. 185 КК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: