Справа № 761/2837/18
Провадження №1-кп/761/371/2023
В И Р О К

іменем України

14 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каташин Чечельницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001) та ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014) (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003356 від 24 жовтня 2017 року)

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 № 622 о/с ОСОБА_3 призначений на посаду командира взводу №2 оперативної роти №4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.12.2010 № 1289 о/с ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання - старший лейтенант міліції.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об`єднання.

Відповідно до статті 11 Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань та на свободу об`єднання з іншими, включаючи право створювати профспілки і вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення прав на свободу зібрань та об`єднання не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973 № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори. Згідно з положеннями вказаної статті, користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до положень статей 1, 2, 10 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, одним з основних завдань якого є зобов`язання забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів та громадський порядок.

Згідно зі статтею 3 Закону діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Статтею 5 Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про міліцію» міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання.

Статтею 14 Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку.

Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції (частина 2 статті 12 Закону).

У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує надання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк (частина 4 статті 12 Закону).

Перевищення повноважень щодо застосування сили, у тому числі спеціальних засобів і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 6 статті 12 Закону).

Статтею 20 Закону передбачено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Законні вимоги працівників міліції є обов`язковими для виконання громадянами і службовими особами.

Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків, керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньомуі прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов`язків, не передбачених чинним законодавством.

Відповідно до Положення про підрозділ міліції особливого призначення «Беркут», затвердженого наказом МВС України 18.05.2004 № 529, цей підрозділ є високомобільним спеціальним підрозділом, створеним для забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій із затримання озброєних злочинців, ліквідації аварій, стихійних лих, а також здійснення фізичної охорони службових осіб.

Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, а також вказаним вище Положенням. Свою діяльність здійснює в межах повноважень, відповідно до принципів законності, гуманізму, гласності, поваги прав людини.

Підрозділ є самостійним структурним підрозділом міліції громадської безпеки головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальникам ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а організаційно-методичне забезпечення його роботи здійснюється тільки їх заступниками - начальниками міліції громадської безпеки.

З метою виконання покладених на них завдань та при проведенні спеціальних операцій працівники підрозділу мають право застосовувати вогнепальну зброю, у тому числі снайперську, спеціальні засоби та заходи фізичного впливу, у випадках, які передбачені статтями 12 - 15 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.1991 № 49 «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР».

Підрозділ очолює командир, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Міністра внутрішніх справ України.

Виконання службових обов`язків особовий склад підрозділу здійснює в спеціальному обмундируванні, екіпірованому знаками розрізнення та символікою «Беркут», яка є єдиною для всіх регіонів України.

На підрозділ, зокрема, покладається:

- охорона прав і законних інтересів громадян від злочинних посягань та інших антигромадських дій;

- забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних та спеціальних заходів;

- здійснення заходів щодо попередження, припинення та локалізації групових порушень громадського порядку, масових безпорядків, пов`язаних з цим інших протиправних дій, виявлення та затримання причетних до них осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу V Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик основних посад працівників МВС України, затвердженого наказом МВС України від 24.03.2006 за №301, командир взводу здiйснює керiвництво структурним пiдроздiлом, розподiляє обов`язки мiж командирами вiддiлень, очолює та контролює їх роботу, безпосередньо пiдпорядковується командиру роти та його заступникам. Забезпечує виконання покладених на пiдроздiл завдань та функцiй щодо боротьби зi злочиннiстю, забезпечення прав та свобод людини та громадянина та запобiгання порушенням правопорядку в межах повноважень, передбачених вiдповiдним керiвним органом внутрiшнiх справ. Забезпечує дотримання особовим складом пiдроздiлу законодавства України з питань служби в органах внутрiшнiх справ та боротьби з корупцiєю. Контролює дотримання особовим складом дисциплiни, виконання законодавчих i нормативних актiв, розпоряджень (наказiв) керiвництва МВС України в межах наданих йому повноважень та компетенцiї. Повинен знати основи Конституцiї України; нормативно-законодавчi акти, що стосуються дiяльностi органiв внутрiшнiх справ України; укази Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови та розпорядження Кабiнету Мiнiстрiв України, розпорядчi документи МВС України, iншi керiвнi документи, що регулюють дiяльнiсть вiдповiдного органу внутрiшнiх справ; органiзацiю дiяльностi стройових пiдроздiлiв органiв внутрiшнiх справ; практику застосування чинного законодавства щодо забезпечення охорони громадського порядку; основи економiки, органiзацiї працi та управлiння; структуру, принципи, методи правоохоронної дiяльностi ОВС, її правове забезпечення; управлiння персоналом; правила дiлового етикету та професiйної етики; положення стройової служби; правила зберiгання та застосування табельної зброї; правовi пiдстави та тактичнi прийоми застосування фiзичного впливу та спецiальних засобiв пiд час затримання громадян i застосування до них заходiв примусу.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011) службовими особами серед іншого є особи, які постійно здійснюють функції представників влади.

Також відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (із змінами, внесеними згідно із Законами № 5083-VI, № 224-VII від 14.05.2013) особи, уповноважені на виконання функцій держави є особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, перебуваючи на посаді командира взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи співробітником високомобільного спеціального підрозділу міліції, здійснював функції представника державного озброєного органу виконавчої влади, тобто був службовою особою.

Разом з тим, командир взводу №2 оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_3 використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення злочину за таких обставин.

Починаючи з 2006 року Україна почала вести переговори з відповідними структурами Європейського Союзу з наміром стати спочатку асоційованим членом цієї організації, а потім її повноправним учасником.

Відповідно до досягнутих домовленостей Угода про асоціацію України з Європейським Союзом мала бути підписана 28-29.11.2013 у місті Вільнюсі (Литва) під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу.

Однак, 21.11.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 905-р, яким було призупинено процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

У відповідь на вказане рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом громадяни України починаючи із 21.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочали проведення безстрокових мирних заходів протесту проти цього рішення у формі зборів, мітингів, походів і демонстрацій на підтримку європейського вектору зовнішньої політики України, мета яких суперечила інтересам вищого керівництва країни.

Статтею 39 Конституції України передбачено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Тобто, у державі встановлено реєстраційний, а не дозвільний порядок проведення зборів, походів, мітингів і демонстрацій, а їх проведення може бути обмежене лише за рішенням суду та виключно у випадках, безпосередньо визначених Конституцією України.

У свою чергу, з 21.11.2013 по 30.11.2013 до Київської міської державної адміністрації від Народних депутатів України, громадських організацій та об`єднань, політичних партій та громадян, відповідно до ч.1 ст.39 Конституції України, надійшли численні письмові повідомлення та заяви на проведення мітингів та демонстрацій на вулицях центральної частини м. Києва.

Зокрема, координатором громадського руху «Спільна справа» ОСОБА_9 11.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації направлено повідомлення про проведення з 19 год 00 хв 22.11.2013 безстрокових мирних зборів, акції, громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 12.11.2013 за №38282.

Також головою правління Всеукраїнської громадської організації «Коаліція Учасників Помаранчевої Революції» ОСОБА_10 26.11.2013 на ім`я голови Київської міської державної адміністрації було направлено повідомлення про проведення з 00 год 00 хв 27.11.2013 безстрокового мирного зібрання громадян на Майдані Незалежності в м. Києві, яке було зареєстровано в Київській міській державній адміністрації 27.11.2013 за №40248.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

30.11.2013 в період з 03 год 15 хв до 03 год 40 хв начальник ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), перебуваючи в своєму службовому кабінеті у приміщенні ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Володимирська, 15, м. Київ, який діяв за наказом вищого керівництва та за попередньою змовою з головою Київською міською державною адміністрацією ОСОБА_12 , Секретарем РНБО ОСОБА_13 та його заступником ОСОБА_14 (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділено в окреме провадження), віддав злочинний наказ заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_15 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) організувати, із залученням працівників МОП «Беркут» та військовослужбовців військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 внутрішніх військ МВС України (далі за текстом - ВВ МВС України), силове витіснення з території Майдану Незалежності громадян, які там перебували та реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

Діючи умисно, на виконання явно злочинного наказу ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , будучи керівником правоохоронного органу, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими унормований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, віддав начальнику управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 та заступнику начальника управління - начальнику відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які були керівниками нарядів працівників міліції, залучених до охорони громадського порядку на Майдані Незалежності у м. Києві 29-30.11.2013, незаконний наказ про організацію силового витіснення з території Майдану Незалежності в м. Києві громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирне зібрання.

Надалі ОСОБА_16 , діючи на виконання вищевказаного явно злочинного наказу ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та безумовного, у разі їх вчинення, порушення законних прав та інтересів громадян, які на законних підставах знаходились на Майдані Незалежності у місті Києві, приблизно о 03 год 40 хв разом з ОСОБА_17 прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де у цей час вже перебували командир ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 , заступник командира полку ОСОБА_19 , заступник командира полку - начальник штабу ОСОБА_20 , заступник командира оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» ОСОБА_21 , командир оперативної роти № 3 ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , заступник командира оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_23 , командир роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_24 , командири підрозділів ВВ МВС України. У цьому місці ОСОБА_16 довів до вищевказаних осіб отриманий від ОСОБА_15 наказ та план щодо силового звільнення Майдану Незалежності від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій Новорічної ялинки та прибирання території площі.

При цьому, ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме провадження), являючись працівниками правоохоронного органу, яким було достовірно відомо, що громадяни, які у цей час перебували на ОСОБА_25 , знаходились там на законних підставах та реалізовували своє право на мирне зібрання, рішень судів про заборону проведення мітингів на Майдані Незалежності та відкритих виконавчих проваджень про примусове звільнення площі від присутності цих громадян не існувало, останні порушень громадського порядку не допускали і не становили будь-якої загрози національній безпеці, всупереч дійсним інтересам служби, які полягали в забезпеченні виконання службових обов`язків начальницьким та рядовим складом органів внутрішніх справ у суворій відповідності до вимог законодавства, натомість діючи із мотивів кар`єризму, особистої лояльності до свого керівництва та готовності у зв`язку з цим виконувати накази, незважаючи на їх очевидну незаконність, погодилися взяти участь у незаконному витисненні громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирні збори, з ОСОБА_26 із застосуванням сили та спеціальних засобів без передбачених законодавством підстав.

У подальшому, в період з 03 год 40 хв до 04 год 07 хв 30.11.2013 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 довели отриманий від ОСОБА_16 наказ ОСОБА_15 та план щодо силового звільнення ОСОБА_26 від мітингувальників задіяним до охорони громадського порядку співробітникам ПМОП «Беркут», у тому числікомандиру взводу №2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями ст. 60 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про міліцію», ст. 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. У разі одержання наказу, який суперечить закону, працівник міліції не повинен його виконувати. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності працівника міліції.

Усвідомлюючи явно злочинний характер наказу щодо силового звільнення ОСОБА_26 , та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди для здоров`я громадян, командир взводу №2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» старший лейтенант міліції ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи умисно, надав усну вказівку не менше 20 співробітникам оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України вм. Києві, екіпірованим спеціальними засобами (протиударними шоломами, бронежилетами, комплектами захисту рук та ніг, балончиками із сльозогінним газом, наручниками, протиударними щитами, кийками «ПР-73» та «Томфа»), вишикуватися в колону, розпочати рух в напрямку Майдану Незалежності та здійснити витіснення мітингувальників, які там перебували.

Надалі, близько 04 год 07 хв заступник начальника управління - начальник відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 по радіозв`язку надав вказівку командирам підрозділів внутрішніх військ та іншим старшим нарядів на висунення до Майдану Незалежності , після чого військовослужбовці внутрішніх військ ланцюгом вишукувалися по периметру вулиць Інститутської та Хрещатик , що прилягають до Майдану Незалежності.

У той же час співробітники ПМОП «Беркут», у тому числі не менше 20 співробітників оперативної роти № 4 під керівництвом ОСОБА_3 , узгоджено колоною спустилися по сходах зі сторони вул. Інститутської на територію Майдану Незалежності та вишикувалися навколо Монумента Незалежності.

Близько 04 год 08 хв начальник управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 по радіозв`язку віддав наказ командиру ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 про початок руху задіяного особового складу ПМОП «Беркут» від ТЦ «Глобус» та здійснення силового витіснення мітингувальників від Монумента Незалежності в напрямку вул. Хрещатик .

У цей час командир взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві , ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 , заступником командира полку ОСОБА_19 , заступником командира полку - начальником штабу ОСОБА_20 ,заступником командира оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» ОСОБА_21 , командиромоперативної роти № 3 ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , заступником командира оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_23 , командиром роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_24 та іншимизадіяними співробітниками полку, здійснюючи керівництво та координацію дій не менше 20 співробітників оперативної роти № 4, екіпірованих протиударними щитами, наказав їм рушити у напрямку Монумента Незалежності, витісняючи учасників зібрання за межі території Майдану Незалежності.

Надалі не менше 20 співробітників оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» під керівництвом командира взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_3 ,продовжуючи діяти узгоджено, з єдиною метою, на виконання явно злочинного наказу, підпорядковуючись направленим на виконання цього наказу вказівкам командира, умисно, з метою якнайшвидшого припинення мирного зібрання та звільнення території Майдану Незалежності від його учасників, перевищуючи владу та службові повноваження, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визначених статтями 1 та 14 Закону України «Про міліцію», в порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №49 від 27.02.1991, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір їх застосування, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність громадян, стали наносити множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», протиударними щитами, руками та ногами по різним частинам тулуба, а також по головам мітингувальників, примушуючи їх під тиском фізичного насильства якнайшвидше завершити участь у мирному зібранні та залишити територію Майдану Незалежності.

У цей час ОСОБА_3 перебував поруч із не менше 20 співробітниками оперативної роти №4 ПМОП «Беркут» та безпосередньо керував вчиненням ними дій, пов`язаних із безпідставним застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів, нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим, жестами рук координував протиправні дії правоохоронців, спрямовані на якнайшвидше припинення мирного зібрання та звільнення території Майдану Незалежності від мітингувальників.

Близько 04 год 25 хв учасники мітингу були витіснені правоохоронцями за межі території Майдану Незалежності.

Таким чином,незважаючи на відсутність судового рішення про заборону щодо реалізації права на проведення зборів, мітингів на території Майдану Незалежності в м. Києві, 30.11.2013 у період часу приблизно з 04 год 08 хв до 04 год 25 хв внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншимизадіяними співробітниками ПМОП «Беркут» незаконно припинено проведення мітингу на Майдані Незалежності в м. Києві, у результаті чого близько 300 його учасниківбули витіснені від Монумента Незалежності та пам`ятника засновникам Києва за межі площі, у напрямках вулиць Інститутська, Архітектора Городецького та Хрещатик. Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили та спеціальних засобівзаподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та фізичний біль 84 громадянам.

Безпосередньо внаслідок спільних та узгоджених дій, вчинених з перевищенням влади та службових повноважень службовими особами - командиром взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 та не менше 20 співробітниками оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», екіпірованими протиударними щитами, на виконання явно злочинного наказу, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, заподіяні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості шістьом громадянам, а саме:

1) ОСОБА_27 - тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: закритої травми лівої гомілки: рани садна (1 Х 0,8 см) в ділянці середньої третини лівої гомілки; поперечного скалкового перелому діафізу лівої великогомілкової кістки на межі проксимальної та середньої третин (зі зміщенням уламків); легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця у ділянці середньої третини лівого стегна по передній поверхні (8 Х 2 см); садна у ділянці лівого передпліччя (1,5 Х 0,5 см);

2) ОСОБА_28 - легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців - в правій завушній ділянці, по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого плеча в середній третині, також по заднє-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглоба, передній поверхні правого стегна в середнє-нижній третині; легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: забійної рани в лівій тім`яній ділянці;

3) ОСОБА_5 - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: забійної рани в лівій тім`яно-потиличній ділянці; легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців - по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та правого плеча в середній третині, в правій лопатковій ділянці, по передній поверхні правого колінного суглоба, по задній поверхні правого стегна в нижній третині; саден - по задній поверхні правого стегна в нижній третині;

4) ОСОБА_29 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: саден м`яких тканин голови (без опису морфології); забійної рани у ділянці правої брови; струсу головного мозку.

5) ОСОБА_30 - легке тілесне ушкодження у вигляді: садна на зовнішній поверхні правого колінного суглобу (3 Х 3 см) без опису морфології)

6) ОСОБА_31 - легке тілесне ушкодження у вигляді садна у ділянці голови (без опису морфології).

Також вчинено насильницькі дії, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .

Крім того, під тиском фізичного насильства, застосування спеціальних засобів з боку правоохоронців, ОСОБА_28 , ОСОБА_5 , ОСОБА_29 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 були змушені припинити участь у мирному зібранні, рухатися у визначеному не менше 20 співробітниками оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, під керівництвом ОСОБА_3 , напрямку і, як наслідок, були витіснені правоохоронцями з території Майдану Незалежності до вулиць Хрещатик, Інститутська та Архітектора Городецького.

Одразу після вчинення не менше 20 співробітниками оперативної роти №4 ПМОП «Беркут» насильницьких дій, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , а також заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_27 , вказані мітингувальники були затримані на території Майдану Незалежності іншими співробітниками МОП «Беркут», задіяними до охорони громадського порядку, доставлені ними до спецавтомобіля (автозаку), припаркованого на вулиці Інститутській в м. Києві, та припинили участь у мирному зібранні.

Незаконними діями службових осіб - командира взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС Українив м. Києві, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 та не менше 20 співробітниками оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, із застосуванням фізичного насильства, на виконання явно злочинного наказу, незаконно перешкоджено проведенню мирного зібрання на Майдані Незалежності в м. Києві та порушено конституційне право ОСОБА_28 , ОСОБА_5 , ОСОБА_29 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 збиратися мирно, без зброї і проводити збори та мітинги.

За таких обставин ОСОБА_3 чиненив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ст. 340 КК України (в редакції Закону України № 2341-14 від 05.04.2001), а саме незаконно перешкоджав проведенню зборів, мітингів, будучи службовою особою із застосуванням фізичного насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб на виконання явно злочинного наказу.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - ГУМВС України в м. Києві) від 14.11.2012 № 622 о/с ОСОБА_3 призначений на посаду командира взводу №2 оперативної роти №4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 31.12.2010 №1289 о/с ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання - старший лейтенант міліції.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 15 Конституції України суспільне життя в Україні ґрунтується на засадах політичної, економічної та ідеологічної багатоманітності. Жодна ідеологія не може визнаватися державою як обов`язкова. Держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об`єднання.

Відповідно до статті 11 Конвенції кожен має право на свободу мирних зібрань та на свободу об`єднання з іншими, включаючи право створювати профспілки і вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення прав на свободу зібрань та об`єднання не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973 № 2148-VIII, також визнається право на мирні збори. Згідно з положеннями вказаної статті, користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я і моральності населення або захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до положень статей 1, 2, 10 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, одним з основних завдань якого є зобов`язання забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів та громадський порядок.

Згідно зі статтею 3 Закону діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Статтею 5 Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про міліцію» міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання.

Статтею 14 Закону передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку.

Застосуванню сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, якщо дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції (частина 2 статті 12 Закону).

У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків, і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує надання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк (частина 4 статті 12 Закону).

Перевищення повноважень щодо застосування сили, у тому числі спеціальних засобів і зброї, тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 6 статті 12 Закону).

Статтею 20 Закону передбачено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Законні вимоги працівників міліції є обов`язковими для виконання громадянами і службовими особами.

Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків, керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньомуі прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов`язків, не передбачених чинним законодавством.

Відповідно до Положення про підрозділ міліції особливого призначення «Беркут», затвердженого наказом МВС України 18.05.2004 № 529, цей підрозділ є високомобільним спеціальним підрозділом, створеним для забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій із затримання озброєних злочинців, ліквідації аварій, стихійних лих, а також здійснення фізичної охорони службових осіб.

Підрозділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС України, а також вказаним вище Положенням. Свою діяльність здійснює в межах повноважень, відповідно до принципів законності, гуманізму, гласності, поваги прав людини.

Підрозділ є самостійним структурним підрозділом міліції громадської безпеки головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Підрозділ безпосередньо підпорядковується начальникам ГУМВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а організаційно-методичне забезпечення його роботи здійснюється тільки їх заступниками - начальниками міліції громадської безпеки.

З метою виконання покладених на них завдань та при проведенні спеціальних операцій працівники підрозділу мають право застосовувати вогнепальну зброю, у тому числі снайперську, спеціальні засоби та заходи фізичного впливу, у випадках, які передбачені статтями 12 - 15 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.1991 № 49 «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку в Українській РСР».

Підрозділ очолює командир, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом Міністра внутрішніх справ України.

Виконання службових обов`язків особовий склад підрозділу здійснює в спеціальному обмундируванні, екіпірованому знаками розрізнення та символікою «Беркут», яка є єдиною для всіх регіонів України.

На підрозділ, зокрема, покладається:

- охорона прав і законних інтересів громадян від злочинних посягань та інших антигромадських дій;

- забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, резонансних громадсько-політичних, спортивно-видовищних, культурно-масових, релігійних та спеціальних заходів;

- здійснення заходів щодо попередження, припинення та локалізації групових порушень громадського порядку, масових безпорядків, пов`язаних з цим інших протиправних дій, виявлення та затримання причетних до них осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу V Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик основних посад працівників МВС України, затвердженого наказом МВС України від 24.03.2006 за №301, командир взводу здiйснює керiвництво структурним пiдроздiлом, розподiляє обов`язки мiж командирами вiддiлень, очолює та контролює їх роботу, безпосередньо пiдпорядковується командиру роти та його заступникам. Забезпечує виконання покладених на пiдроздiл завдань та функцiй щодо боротьби зi злочиннiстю, забезпечення прав та свобод людини та громадянина та запобiгання порушенням правопорядку в межах повноважень, передбачених вiдповiдним керiвним органом внутрiшнiх справ. Забезпечує дотримання особовим складом пiдроздiлу законодавства України з питань служби в органах внутрiшнiх справ та боротьби з корупцiєю. Контролює дотримання особовим складом дисциплiни, виконання законодавчих i нормативних актiв, розпоряджень (наказiв) керiвництва МВС України в межах наданих йому повноважень та компетенцiї. Повинен знати основи Конституцiї України; нормативно-законодавчi акти, що стосуються дiяльностi органiв внутрiшнiх справ України; укази Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови та розпорядження Кабiнету Мiнiстрiв України, розпорядчi документи МВС України, iншi керiвнi документи, що регулюють дiяльнiсть вiдповiдного органу внутрiшнiх справ; органiзацiю дiяльностi стройових пiдроздiлiв органiв внутрiшнiх справ; практику застосування чинного законодавства щодо забезпечення охорони громадського порядку; основи економiки, органiзацiї працi та управлiння; структуру, принципи, методи правоохоронної дiяльностi ОВС, її правове забезпечення; управлiння персоналом; правила дiлового етикету та професiйної етики; положення стройової служби; правила зберiгання та застосування табельної зброї; правовi пiдстави та тактичнi прийоми застосування фiзичного впливу та спецiальних засобiв пiд час затримання громадян i застосування до них заходiв примусу.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011) службовими особами серед іншого є особи, які постійно здійснюють функції представників влади.

Також відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (із змінами, внесеними згідно із Законами № 5083-VI, № 224-VII від 14.05.2013) особи, уповноважені на виконання функцій держави є особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, перебуваючи на посаді командира взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, будучи співробітником високомобільного спеціального підрозділу міліції, здійснював функції представника державного озброєного органу виконавчої влади, тобто був службовою особою.

Разом з тим, командир взводу №2 оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_3 використав своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення злочину за таких обставин.

Починаючи з 21.11.2013 громадяни, зібравшись на Майдані Незалежності у м. Києві та прилеглій до нього території, реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

30.11.2013 в період з 03 год 15 хв до 03 год 40 хв начальник ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), перебуваючи в своєму службовому кабінеті у приміщенні ГУМВС України в м. Києві за адресою: вул. Володимирська, 15, м. Київ, який діяв за наказом вищого керівництва та за попередньою змовою з головою Київською міською державною адміністрацією ОСОБА_12 , Секретарем РНБО ОСОБА_13 та його заступником ОСОБА_14 (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділено в окреме провадження), віддав злочинний наказ заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_15 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження) організувати, із залученням працівників МОП «Беркут» та військовослужбовців військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 внутрішніх військ МВС України (далі за текстом - ВВ МВС України), силове витіснення з території Майдану Незалежності громадян, які там перебували та реалізовували своє конституційне право на мирні зібрання.

Діючи умисно, на виконання явно злочинного наказу ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , будучи керівником правоохоронного органу, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими унормований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, віддав начальнику управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 та заступнику начальника управління - начальнику відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), які були керівниками нарядів працівників міліції, залучених до охорони громадського порядку на Майдані Незалежності у м. Києві 29-30.11.2013 року, незаконний наказ про організацію силового витіснення з території Майдану Незалежності в м. Києві громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирне зібрання.

Надалі ОСОБА_16 , діючи на виконання вищевказаного явно злочинного наказу ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та безумовного, у разі їх вчинення, порушення законних прав та інтересів громадян, які на законних підставах знаходились на Майдані Незалежності у місті Києві, приблизно о 03 год 40 хв разом з ОСОБА_17 прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де у цей час вже перебували командир ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 , заступник командира полку ОСОБА_19 , заступник командира полку - начальник штабу ОСОБА_20 , заступник командира оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» ОСОБА_21 , командир оперативної роти № 3 ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , заступник командира оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_23 , командир роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_24 , командири підрозділів ВВ МВС України. У цьому місці ОСОБА_16 довів до вищевказаних осіб отриманий від ОСОБА_15 наказ та план щодо силового звільнення Майдану Незалежності від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій Новорічної ялинки та прибирання території площі.

При цьому, ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (матеріали досудового розслідування відносно яких виділено в окреме провадження), являючись працівниками правоохоронного органу, яким було достовірно відомо, що громадяни, які у цей час перебували на ОСОБА_25 , знаходились там на законних підставах та реалізовували своє право на мирне зібрання, рішень судів про заборону проведення мітингів на Майдані Незалежності та відкритих виконавчих проваджень про примусове звільнення площі від присутності цих громадян не існувало, останні порушень громадського порядку не допускали і не становили будь-якої загрози національній безпеці, всупереч дійсним інтересам служби, які полягали в забезпеченні виконання службових обов`язків начальницьким та рядовим складом органів внутрішніх справ у суворій відповідності до вимог законодавства, натомість діючи із мотивів кар`єризму, особистої лояльності до свого керівництва та готовності у зв`язку з цим виконувати накази, незважаючи на їх очевидну незаконність, погодилися взяти участь у незаконному витисненні громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирні збори, з ОСОБА_26 із застосуванням сили та спеціальних засобів без передбачених законодавством підстав.

У подальшому, в період з 03 год 40 хв до 04 год 07 хв 30.11.2013 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 довели отриманий від ОСОБА_16 наказ ОСОБА_15 та план щодо силового звільнення ОСОБА_26 від мітингувальників задіяним до охорони громадського порядку співробітникам ПМОП «Беркут», у тому числікомандиру взводу №2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями ст. 60 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про міліцію», ст. 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. У разі одержання наказу, який суперечить закону, працівник міліції не повинен його виконувати. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності працівника міліції.

Усвідомлюючи явно злочинний характер наказу щодо силового звільнення ОСОБА_26 та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди для здоров`я громадян, командир взводу №2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» старший лейтенант міліції ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи умисно, надав усну вказівку не менше 20 співробітникам оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України вм. Києві, екіпірованим спеціальними засобами (протиударними шоломами, бронежилетами, комплектами захисту рук та ніг, балончиками із сльозогінним газом, наручниками, протиударними щитами, кийками «ПР-73» та «Томфа»), вишикуватися в колону, розпочати рух в напрямку Майдану Незалежності та здійснити витіснення мітингувальників, які там перебували.

Надалі, близько 04 год 07 хв заступник начальника управління - начальник відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 по радіозв`язку надав вказівку командирам підрозділів внутрішніх військ та іншим старшим нарядів на висунення до Майдану Незалежності , після чого військовослужбовці внутрішніх військ ланцюгом вишукувалися по периметру вулиць Інститутської та Хрещатик , що прилягають до Майдану Незалежності.

У той же час співробітники ПМОП «Беркут», у тому числі не менше 20 співробітників оперативної роти № 4 під керівництвом ОСОБА_3 , узгоджено колоною спустилися по сходах зі сторони вул. Інститутської на територію Майдану Незалежності та вишикувалися навколо Монумента Незалежності.

Близько 04 год 08 хв начальник управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 по радіозв`язку віддав наказ командиру ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 про початок руху задіяного особового складу ПМОП «Беркут» від ТЦ «Глобус» та здійснення силового витіснення мітингувальників від Монумента Незалежності в напрямку вул. Хрещатик .

У цей час командир взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві , ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 , заступником командира полку ОСОБА_19 , заступником командира полку - начальником штабу ОСОБА_20 ,заступникомкомандира оперативної роти № 1 ПМОП «Беркут» ОСОБА_21 , командиром оперативної роти № 3 ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , заступником командира оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» ОСОБА_23 , командиром роти спеціального призначення ПМОП «Беркут» ОСОБА_24 та іншимизадіяними співробітниками полку, здійснюючи керівництво та координацію дій не менше 20 співробітників оперативної роти № 4, екіпірованих протиударними щитами, наказав їм рушити у напрямку Монумента Незалежності, витісняючи учасників зібрання за межі території Майдану Незалежності.

Надалі не менше 20 співробітників оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут» під керівництвом командира взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_3 , продовжуючи діяти узгоджено, з єдиною метою, на виконання явно злочинного наказу, підпорядковуючись направленим на виконання цього наказу вказівкам командира, умисно, з метою якнайшвидшого припинення мирного зібрання та звільнення території Майдану Незалежності від його учасників, перевищуючи владу та службові повноваження, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визначених статтями 1 та 14 Закону України «Про міліцію», в порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №49 від 27.02.1991, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір їх застосування, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність громадян, стали наносити множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», протиударними щитами, руками та ногами по різним частинам тулуба, а також по головам мітингувальників, примушуючи їх під тиском фізичного насильства якнайшвидше завершити участь у мирному зібранні та залишити територію Майдану Незалежності.

У цей час ОСОБА_3 перебував поруч із не менше 20 співробітниками оперативної роти №4 ПМОП «Беркут» та безпосередньо керував вчиненням ними дій, пов`язаних із безпідставним застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів, нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим, жестами рук координував протиправні дії правоохоронців, спрямовані на якнайшвидше припинення мирного зібрання та звільнення території Майдану Незалежності від мітингувальників.

Близько 04 год 25 хв учасники мітингу були витіснені правоохоронцями за межі території Майдану Незалежності.

Таким чином, 30.11.2013 у період часу приблизно з 04 год 08 хв до04 год 25 хв внаслідок злочинних дій, вчинених за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншимизадіяними співробітниками ПМОП «Беркут» незаконно припинено проведення мітингу на Майдані Незалежності в м. Києві, у результаті чого близько 300 його учасниківбули витіснені від Монумента Незалежності та пам`ятника засновникам Києва за межі площі, у напрямках вулиць Інститутська, Архітектора Городецького та Хрещатик. Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили та спеціальних засобівзаподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та фізичний біль 84 громадянам.

Безпосередньо внаслідок спільних та узгоджених дій, вчинених з перевищенням влади та службових повноважень службовими особами - командиром взводу № 2 оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 та не менше 20 співробітниками оперативної роти № 4 ПМОП «Беркут», екіпірованими протиударними щитами, на виконання явно злочинного наказу, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, заподіяні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості шістьом громадянам, а саме:

1) ОСОБА_27 - тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: закритої травми лівої гомілки: рани садна (1 Х 0,8 см) в ділянці середньої третини лівої гомілки; поперечного скалкового перелому діафізу лівої великогомілкової кістки на межі проксимальної та середньої третин (зі зміщенням уламків); легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця у ділянці середньої третини лівого стегна по передній поверхні (8 Х 2 см); садна у ділянці лівого передпліччя (1,5 Х 0,5 см);

2) ОСОБА_28 - легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців - в правій завушній ділянці, по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого плеча в середній третині, також по заднє-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглоба, передній поверхні правого стегна в середнє-нижній третині; легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: забійної рани в лівій тім`яній ділянці;

3) ОСОБА_5 - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: забійної рани в лівій тім`яно-потиличній ділянці; легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців - по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та правого плеча в середній третині, в правій лопатковій ділянці, по передній поверхні правого колінного суглоба, по задній поверхні правого стегна в нижній третині; саден - по задній поверхні правого стегна в нижній третині;

4) ОСОБА_29 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: саден м`яких тканин голови (без опису морфології); забійної рани у ділянці правої брови; струсу головного мозку.

5) ОСОБА_30 - легке тілесне ушкодження у вигляді: садна на зовнішній поверхні правого колінного суглобу (3 Х 3 см) без опису морфології)

6) ОСОБА_31 - легке тілесне ушкодження у вигляді садна у ділянці голови (без опису морфології).

Також вчинено насильницькі дії, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .

За таких обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014), а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих діями, за відсутності ознак катування, вчинене за попередньою змовою групою осіб на виконання явно злочинного наказу.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому злочинах не визнав, та надав в судовому засіданні показання, що на момент 29 листопада 2013 року був командиром 2 взводу 4 оперативної роти в полку міліції швидкого реагування «Беркут», до повноважень контроль за особовим складом, виконання завдань. Т.в.о. командиром 4 роти був ОСОБА_216, заступника не було. Командиром та заступниками полку особливого реагування «Беркут» був ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , всіх не пам`ятає. Обвинувачений повідомив, що їх залучали з 20 листопада та вони перебували постійно на Майдані , залучалися всі роти. Обвинувачений також з 20 листопада був залучений до охорони громадського порядку.

29 листопада 2013 року бачив як тягалися за звукову техніку, забирали , привозили, а саме між мітингувальниками та працівниками державтоінспекції, обвинувачений в цей період стояв з іншими в резерві та чекали. Зазначив, що є засоби радіозв`язку, позивного не пам`ятає, так як вони міняються. Обвинувачений мав тільки свою лінію радіомовлення з підрозділом. Формений одяг був камуфляж, шеврони, броні жилет, каска та маска, шолом був чорним. В кожного шолому є свої особливості так як держава не забезпечувала, а все було через гуманітарну допомогу. Обвинувачений не пам`ятає чи було на шоломі затоноване скло, вставок сріблястого кольору не пам`ятає на шоломі.

З 00 годин та до 4 ночі перебували на ямі біля Жовтневого палацу, кількість мітингувальників на Майдані в цей період не відома, так як не спускалися туди. З 4 до 4:30 спустилися наряди в низ, почалися сутички та хаос. Людям говорили залиши Майдан так як на Майдані мали проводитись роботи. Зазначив, що спускався до Майдану для охорони громадського порядку. Не відомо, які підрозділи за територіальною приналежністю приймали участь у розгоні. Для охорони громадського порядку спускалися всі, а де яка рота була обвинуваченому не відомо. Обвинуваченому не відомо чи застосовував хтось спеціальні засоби, особисто ОСОБА_3 не застосовував, а також зазначив, що після того як застосовуються відповідні засоби працівник має писати рапорт, а у справі рапортів немає.

Повідомив, що для повідомлення мітингувальників були залучені працівники з головного управління. Обвинувачений не знає чи приймали участь працівники з сірими протиударними щитами. Обвинувачений не бачив на ОСОБА_60 та інших. Обвинувачений зазначив, що в період з 4 по 4:30 спустилися на Майдан та він загубив своїх людей тому шукав їх. Повідомив також, що не бачив людей з тілесними ушкодженнями.

У зв`язку із великою масою народу загубив своїх людей коли спускалися вниз. Що до вчинення окремими працівниками будь яких дій не відомо, обвинуваченому не доповідали, працівники доповідають командиру роти. Обвинувачений зазначив, що в нього були металеві щити, відносно всього полку не відомо.

Повідомив, що в нього було приблизно 22 особи і виділялись певна кількість щитів, щити не були персоніфіковані, щити були великі металеві з дірочками.

Не може сказати скільки людей станом на 30 листопада було у нього у зводі. Зазначив, що в них були металеві щити, але на 30 листопада щитів у них не було. Обвинувачений повідомив, що ОСОБА_61 , ОСОБА_217 відносився до роти спеціального призначення, а також і більшість з перелічених осіб захисником.

Зазначив, що не міг керувати іншими підрозділами, це робиться тільки у деяких випадках, а саме якщо командир даного підрозділу загинув. При подіях 30 листопада обвинувачений не міг керувати іншим підрозділом. Обвинувачений зазначив, що підлеглі не доповідали про застосування спеціальних засобів, вони мали це робити на ім`я командира роти та доповідати в частину.

На Майдані сутички були, мітингувальники кидалися палками, склянками, банками.

Станом на 2013 рік було 4 оперативні роти та плюс ще дві. Обвинувачений повторно зазначив, що шоломи у всіх були різні, так як держава їх не забезпечує, формений одяг купували за власний кошт. Рота спеціального призначення була не в камуфляжі. Нашивки характерні для всіх регіонів, нічим не регламентується, вирішується командиром, якщо нашиваються то поголовно.

Пам`ятає позовний 4 роти це 44. Тип броніжелету, що продемонстрував потерпілий, характерний для всіх регіонів, так як завозилися як гуманітарна допомога, вони були отримані при Євро 2012. Обвинувачений повідомив, що служить з 98 року. У підрозділі обвинуваченого були металеві щити, інших щитів не пам`ятає.

Повідомив, що були мітки на шоломах, не пам`ятає чи в столичного Беркуту є позначки. Зазначив, що найшов свій підрозділ вкінці.

Шукав всій підрозділ, питав, в кінці вони найшлись. Обвинувачений повідомив, що слова потерпілого не відповідають дійсності. Потерпілий продемонстрував фото шолома за яким обвинувачений зазначив, що не пам`ятає чим були дані шоломи. Після 13 року 8 разів мінялися амуніція. Коли працівник отримує засоби вони за них розписуються, чи вказуються саме назви не відомо.

Вказав, що спустились до Майдану, де стояв не пам`ятає, бачив сутички, хто почав не бачив. Коли спускалися безпорядків не бачив. Обвинувачений зазначив, що він не бачив причин застосовувати спеціальні засоби тому і не застосовував. Обвинувачений повідомив, що так загубив підрозділ, за служби губив 2 рази. Повідомив, що вони були у форменому одязі та без щитів.

Бачив вже по відео, що протиправні дії мітингувальники чинили біля пам`ятника. Приблизна чисельність мітингувальників було 20-30. По відео бачив як кидались яйцями, а також смітниками. Обвинувачений бачив по відео як били осіб.

Обвинувачений повідомив, що не пам`ятає від кого отримав команду спускатися. Чув радіомовлення тільки полку, команди в перед не чув. Обвинувачений зазначив, що відразу як спустилися загубив людей. З Майдану були зняті 4 грудня.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що пред?явлене обвинувачення, після зміни обвинувачення в суді, в частині ч.4 ст.41 КК України є надмірним та таким, що не доводиться доказами у кримінальному провадженні. Так єдиними фактично джерелами інформації щодо кваліфікації за даною статтею є висновок службового розслідування від 30.01.2014 року, та постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.2014 року. Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази суд зазначає наступне. Так у висновку службового розслідування детально проаналізований та викладений хід подій, розрахунок задіяних сил та дії відповідальних осіб у ніч на 30.11.2013 року. Як слідує з висновку комісією не отримано жодних відомостей про віддання керівництвом МВС та ГУМВС усних чи письмових наказів, вказівок або команд про застосування стосовно учасників акції заходів фізичного впливу та спеціальних засобів.

Таким чином, указані у висновку порушення стали можливими внаслідок неналежного виконання начальником ГУ МВС генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_11 , заступником начальника - начальником міліції громадської безпеки ГУ МВС полковником міліції ОСОБА_15 начальником управління громадської безпеки ГУ МВС полковником міліції ОСОБА_16 , його заступниками підполковниками міліції ОСОБА_17 та ОСОБА_64 а також командиром полку МОП « Беркут » при ГУ МВС полковником міліції ОСОБА_18 вимог ст. 12 Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460, Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затвердженими Постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.02.1991 №49, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «Беркут», затвердженого наказом МВС від 18.05.2004 №529, та внаслідок порушення Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.04.2012, та вимог керівництва Міністерства щодо неухильного дотримання дисципліни та законності.

Вказана інформація продубльована і в рішенні Окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року яким визнано незаконними дії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Управління Північного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України щодо перешкоджання проведенню мирного зібрання на Майдані Незалежності 30-го листопада 2013 року.

Визнано незаконними дії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві , Управління Північного територіального командування внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України 30.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві, а саме - застосування заходів силового впливу, застосування спеціальних засобів для розгону людей з Майдану Незалежності, застосування до них сили, спеціальних засобів, перешкоджання проведенню мирного зібрання. Вказане рішення залишено в силі ухвалою Апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014 року.

Також, у вказаному рішенні констатовано, що за наслідками подій 27.02.2014 оголошено підозру ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч.3, 4 ст.27, ст.340 КК України, та ОСОБА_65 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 340 КК України. 04.03.2014 оголошено про підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 340 КК України.

Дане рішення є не персоніфікованим та загальним, оскільки в ньому не зазначено які саме та чиї саме дії визнано незаконними.

З показань ОСОБА_3 наданих у судовому засіданні вбачається, що з 20.11.2013 у складі свого підрозділу полку МОП «Беркут» перебував на охороні громадської безпеки в районі Майдану Незалежності. Переважно перебував у резерві, та залучений до витіснення громадян з Майдану Незалежності був 30.11.2013 року, разом із своїм підрозділом. Тобто вказані пояснення взагалі виключають умисел на вчинення протиправних дій з боку обвинуваченого на момент початку подій 30.11.2013 року.

Крім того, з нового обвинувачення вбачається, що 30.11.2013 в період з 3 години до 3 год 20 хвилин заступнику начальника Головного управління - начальнику міліції громадської безпеки ГУ МВС в місті Києві ОСОБА_15 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), який знаходився в адміністративному приміщенні ГУ МВС України в м. Києві, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, надійшов злочинний наказ від начальника ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_11 , який у свою чергу діяв за наказом вищого керівництва та за попередньою змовою з головою Київської міської державної адміністрації ОСОБА_12 , секретарем РНБО ОСОБА_13 та його заступником ОСОБА_14 (матеріали досудового розслідування стосовно яких виділене в окреме провадження), організувати витиснення із застосуванням сили з Майдану Незалежності, які там перебували та реалізовували конституційне право на мирні зібрання. Вказані обставини в судовому засіданні не досліджувалися та не перевірялися, будь-які особи з даного приводу не допитувалися, також стороною обвинувачення не надано будь-яких судових рішень з яких вбачалося б, що дані особи видавали злочинні накази або навпаки та понесли за це покарання. Також в судовому засіданні не досліджувалися та не перевірялися обставини дій, взаємодій працівників міліції, а саме ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Покази свідків ОСОБА_66 та ОСОБА_17 в тій частині, що в ніч з 29.11.2013 на 30.11.2013 заступник начальника ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 в своєму службовому кабінеті повідомив останнім та начальнику УГБ ГУМВС в м. Києві ОСОБА_16 про необхідність забезпечення заїзду техніки з елементами ялинки на Майдан Незалежності, а також в телефонній розмові наказав командиру ПМОП «Беркут» ОСОБА_18 , заводити підрозділи правоохоронців на територію Майдану Незалежності зі сторони вул. Інститутська. Незадовго до витіснення ОСОБА_16 провів інструктаж із керівним складом київського «Беркуту» та підрозділів внутрішніх військ. Та те що команду розпочати рух співробітників ПМОП «Беркут» в бік Монументу Незалежності ОСОБА_18 , по радіоз`вязку надав ОСОБА_16 , свідчить про виконання обвинуваченим наказів у відповідності до вертикалі підпорядкування і заздалегіть не можуть свідчати про їх завідому злочинність чи неправомірність на момент виконання.

Тобто, з наведеного вище вбачається що в судовому засіданні не надавалися докази того, що обвинувачений виконував завідомо злочинний наказ оскільки такі обставини не були предметом розгляду та дослідження у судовому засіданні, а відтак обвинувачення в частині інкримінування дій за ч.4 ст.41 КК України підлягає виключенню як таке що не було предметом розгляду, є надмірним та не мотивованим. Визнавати накази які віддавалися переліченими особами без розгляду усіх фактичних обставин, без допиту осіб, а відносно декількох матеріали виділені в окреме провадження, є неприпустимим та таким що порушують норми КПК України, а саме ст. 337 КПК України де зазначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Також, підлягають перекваліфікації дії обвинуваченого за ч.2 ст. 28 на частину першу даної статті, оскільки будь-яких доказів того що працівники правоохоронних органів попередньо змовилися для вчинення протиправних дій у матеріалах провадження відсутні.

Однак дії обвинуваченого за ч.1 ст.28, ч.2 ст.365, ч.1 ст.28 ст.340 КК України які судом визнано встановленими та доведеними які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводяться наданими прокурором письмовими доказами, відео-фото матеріалами, показаннями свідків, потерпілих які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- копія висновку службового розслідування від 30.01.2014 року; Копія плану-розрахунку сил і засобів, залучених до ОГП; Копія списку співробітників ПМОП «Беркут», залучених до ОГП в центральній частині міста Києва від 29.11.2013; Копія пояснення ОСОБА_3 від 12.12.2013; Копія постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014 у справі №826/1493/14, якою визнано незаконними дії ГУ МВС України в м. Києві, Управління Північного територіального командування внутрішніх військ МВС України щодо перешкоджання проведенню мирного зібрання на Майдані Незалежності 30.11.2013 та застосування до мітингувальників фізичної сили та спеціальних засобів; Копією ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014, якою залишено без змін згадану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.2014; копією списку осіб рядового і нічальницького складу ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, задіяних до ОГП в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, у якому під порядковим номером 12 зазначений командир взводу №2 оперативної роти №4 ПМОП «Беркут» старший лейтенант міліції ОСОБА_3 ; Копія запиту від 01.03.2017; Копія відповіді від 09.03.2017; Копії заявок політичних партій та громадських організацій; Копія запиту від 25.01.2017; Протокол огляду від 18.10.2017; Оптичний диск із фотознімками інформаційного агентства «УНІАН»; Копія протоколу добровільної видачі від 15.02.2017; Протокол огляду від 18.10.2017; Оптичний диск із відеозаписами потерпілого ОСОБА_67 ; Копія запиту від 02.12.2013; Копія супровідного листа від 16.12.2013; Копія запиту від 02.12.2013; Копія супровідного листа від 09.12.2013; Копія запиту від 02.12.2013; Копія супровідного листа від 09.12.2013; Протокол огляду від 18.10.2017; Оптичний диск із відеозаписами телеканалів «1+1», «ІНТЕР», «5 канал»; Копія запиту від 05.09.2017; Копія супровідного листа від 07.09.2017 року; Протокол огляду від 23.10.2017; Флеш-накопичувач із відеозаписами телеканалу «5 канал» відповідно яких вбачається, що саме в результаті спільних та узгоджених дій, під керівництвом начальницького складу ПМОП «Беркут», застосовуючи фізичне насильство, співробітниками ПМОП "Бе«кут" спільними зусиллями, направленими на досягнення спільної мети, витіснили громадян за межі території Майдану Незалежності.

Під час вищевказаних подій та витіснення мітингувальників ОСОБА_3 перебував поруч із співробітниками ПМОП «Беркут» із сірими протиударними щитами, безпосередньо керував вчиненням ними дій, пов`язаних із безпідставним застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів, нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим, жестами рук координував протиправні дії правоохоронців, спрямовані на якнайшвидше припинення мирного зібрання та звільнення території Майдану Незалежності від мітингувальників.

Крім того, у файлі «4009_24_Rozgin_Evromaydanu_30_11_13_Safarov» зафіксовано сутички між співробітниками ПМОП «Беркут» та особами у цивільному одязі, які відбувалися на проїзджій частині вул. Хрещатик біля автомобіля «Газель» із звукопідсилювальною апаратурою близько 00 год 00 хв 30.11.2013. На 19 хв 33 сек відеозапису в кадрі в тисняві серед правоохоронців зафіксовано на думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 у шоломі з піднятим забралом, без підшоломника. Особливості цього шолому (унікальна срібляста вставка, часткове тонування скла забрала) та одягнена правоохоронцем камуфльована довга куртка дають підстави стверджувати, що співротниками ПМОП «Беркут» зі щитами під час витіснення мітингувальників близько 04 год 08 хв 30.11.2013 керував саме ОСОБА_3 .

Виклик від 21.12.2016 та звіт про направлення виклику факсом; Протокол огляду від 28.12.2016; Постанова від 20.02.2017 про проведення освідування; Протокол освідування від 21.02.2017; Постанова від 20.02.2017 про відібрання зразків для експертизи; Протокол отримання зразків для експертизи від 21.02.2017; Протокол огляду від 21.02.2017; Постанова від 30.03.2017 про призначення судово-портретної експертизи;

- відеозаписом «301113p109», наданим телеканалом «1+1», у якому зафіксовано як після витіснення мітингувальників та звільнення території Майдану Незалежності співробітники оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», екіпіровані протиударними щитами, за командою ОСОБА_3 вишикувалися у колону та організовано разом із іншими підрозділами, рушили через територію Майдану Незалежності в напрямку ТЦ «Глобус»;

- фотознімками, наданими потерпілим ОСОБА_68 , на яких зафіксовано обставини побиття потерпілих ОСОБА_52 , ОСОБА_27 , ОСОБА_46 , ОСОБА_5 , ОСОБА_50 , ОСОБА_47 та інших мітингувальників співробітниками київського полку «Беркут», у тому числі, екіпірованими сірими щитами;

- фотознімками, надісланими ТОВ «УНІАН», на яких зображено обставини витіснення мітингувальників з території навколо Монументу Незалежності, зокрема, у файлах «519238» та 519288» серед правоохоронців зафіксовано й обвинуваченого ОСОБА_3 ;

- висновком №295/1 від 31.08.2017 за результатами проведення портретної експертизи, згідно якого у файлах «519238», «519288» та ОСОБА_3 » (фото ОСОБА_3 в форменому одязі) зображена одна і та ж особа;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2017. Під час вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_5 серед наданих йому для впізнання фотознімків вказав на особу, зображену на фото №3 (тобто, на ОСОБА_3 ), яка 30.11.2013 біля Монументу Незалежності керувала діями співробітників ПМОП «Беркут» зі щитами;

- Опечатаний паперовий конверт із документами; Протокол огляду від 21.02.2017; Протокол огляду від 18.10.2017 із оптичним диском (відео АРД); Постанови від 26.10.2017 про визнання об?єктів речовими доказами; Копія клопотання ОСОБА_50 про приєднання до справи доказів; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації з додатком оптичним диском; Постанова про визнання матеріального об?єкту речовим доказом; Повідомлення про задоволення клопотання ОСОБА_50 ; Вимога щодо надання документів; Супровідний лист від 26.12.2017 № 23/1/1-32773-14 з додатком; Копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.11.2013 на 3 арк.; Копія постанови про призначення судово-медичної експертизи від 09.12.2013 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 2034/ від 18.02.2014 на 6 арк.; Копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_27 від 06.10.2017 на 5 арк.; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації від 16.10.2017 на 1 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_27 ; Протокол огляду диску від 15.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_27 на 5 арк.; Протокол огляду диску від 15.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_27 на 4 арк.; Протокол огляду відеозапису від 15.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_27 на 5 арк.; Протокол огляду відеозапису від 15.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_27 на 5 арк.; Копію постанови про призначення судово-медичної експертизи від 04.12.2013 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 3788 від 28.01.2014 на 3 арк.; Копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_28 від 27.09.2017 на 4 арк.; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації від 13.10.2017 на 1 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_69 ; Протокол огляду відеозапису від 09.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_69 на 5 арк.; Протокол огляду відеозапису від 09.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_69 на 6 арк.; Протокол огляду диску від 09.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_69 на 4 арк.; Копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.11.2013 на 2 арк.; Копія постанови про призначення судово-медичної експертизи від 04.12.2013 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 3764 від 07.02.2014 на 3 арк.; Копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 27.09.2017 на 6 арк.; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації від 16.10.2017 на 1 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 ; Протокол огляду відеозапису від 30.03.2017 за участю потерпілого ОСОБА_5 на 2 арк.; Протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2017 на 8 арк.; Протокол огляду відеозапису від 13.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_5 на 25 арк.; Протокол огляду відеозапису від 14.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_5 на 3 арк.; Протокол огляду від 12.12.2017 за участю потерпілого ОСОБА_5 на 14 арк.; Протокол огляду від 13.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_5 на 10 арк.; Копія протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.11.2013 на 3 арк.; Копія заяви про залучення у якості потерпілого від 14.12.2013 на 1 арк.; Копія постанови про призначення судово-медичної експертизи від 22.08.2016 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 1524/ від 02.11.2016 на 5 арк.; Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_29 від 13.11.2017 на 5 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту; Протокол огляду диску від 13.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_29 на 4 арк.; Протокол огляду відеозапису від 13.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_29 на 4 арк.; Протокол огляду відеозапису від 13.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_29 на 4 арк.; Копія заяви ОСОБА_46 про залучення до провадження як потерпілого від 23.04.2014 на 1 арк.; Постанова від 28.11.2017 про визнання особи потерпілим на 2 арк.; Копія постанови про призначення судово-медичної експертизи від 23.08.2016 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 1527/е від 07.11.2016 на 4 арк.; Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_46 від 04.12.2017 на 4 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту; Протокол огляду диску від 28.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_46 на 4 арк.; Протокол огляду диску від 29.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_46 на 5 арк.; Протокол огляду відеозапису від 29.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_46 на 6 арк.; Протокол огляду диску від 09.01.2018 за участю потерпілого ОСОБА_46 на 5 арк.; Протокол огляду відеозапису від 10.01.2018 за участю потерпілого ОСОБА_46 на 5 арк.; Копія постанови про призначення судово-медичної експертизи від 13.02.2017 на 2 арк.; Копія висновку експерта № 249/ від 16.03.2017 на 5 арк.; Копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_47 від 17.03.2017 на 4 арк.; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації від 16.10.2017 на 1 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_70 . Копія протоколу огляду відеозапису від 17.03.2017 за участю потерпілого ОСОБА_47 на 6 арк.; Протокол огляду диску від 06.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_47 на 9 арк.; Протокол огляду диску від 06.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_47 на 6 арк.; Копія постанови про визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні від 10.03.2017 на 3 арк.; Копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_51 від 18.08.2017 на 5 арк.; Протокол огляду матеріальних носіїв інформації від 13.10.2017 на 1 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_71 ; Копія протоколу огляду відеозапису від 18.08.2017 за участю потерпілого ОСОБА_51 на 3 арк.; Копія постанови про визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні від 28.03.2017 на 3 арк.; Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_48 від 09.11.2017 на 5 арк. з додатком - паперовим конвертом із оптичним диском, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту; Протокол огляду відеозапису від 08.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_48 на 5 арк.; Протокол огляду диску від 08.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_48 на 4 арк.; Протокол огляду диску від 08.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_48 на 6 арк.

Крім того прокурором надані та дослідженні процесуальні документи щодо руху справи, джерел здобуття доказів на досудовому розслідуванні та характеризуючи матеріали на обвинувачених що окремому переліку на думку суду не підлягають.

Показаннями потерпілого ОСОБА_27 наданими у судовому засіданні який повідомив, що так він приймав участь в акції протесту з першого дня, вони виходили разом із друзями проявити свою громадянську позицію. Потерпілий зазначив, що періодично приймав участь раз або два на тиждень.

Зазначив, що так він був на акції протесту 29 листопада 2013 року. Потерпілий прийшов туди і там було декілька сотень протестувальників, були присутні багато молодих людей, дівчат, ніяких протиправних дій не вчиняли. Потерпілий зазначив, що люди поводили себе мирно, до приходу працівників МВС, які почали розганяти та бити.

Об 11-12 закінчилась конференція на Прорізній та вони з друзями пішли до Майдану, в подальшому друзі розійшлися, а потерпілий до 4 години був сам. Зазначив, що прийшли вони об 11-12 годині, але відійшли і повернулися о 14 годині.

ОСОБА_27 повідомив, що на Майдані було пару сотень людей, хтось грав на гітарі, люди спілкувалися, була затишна та камерна атмосфера. Біля 4 години появилася велика кількість працівників МВС, які стали оточувати та почали бити мітингувальників. Потерпілий зазначив, що він був біля стели на сходах, з того боку, що ближче до Інституцької та бачив як більшість працівників МВС спускалися з Інституцької та оточували людей. Працівників МВС було сотні дві, вони були одягнуті в чорну форму з написами Беркут, в чорну форму без напису Беркут в чорних шоломах, в захисній формі сіро-синій і бронежилетах, були різні підрозділи. Коли з`явилися працівники МВС мітингувальники згуртувалися навколо стели не розуміючі що відбувається. На той момент біля стели потерпілий не знав що там були його товариші теж. У товаришів була така ж сама мета прибуття як і в потерпілого, а саме вираження своєї громадської позиції.

Бачив працівників в чорній формі з шоломами та працівників в захисній сіро-біло-синій формі з чорними шоломами, перед ними стояли декілька взводів. Потерпілий зазначив, що не він не інші мітингувальники не вчиняли будь яких провокативних дій. Працівники МВС почали підходити бити людей, це відбулося миттєво, не було причин бити осіб, потерпілий вважає що їм так сказали. Потерпілий бачив як почали бити дівчат, тоді він підійшов до цих працівників з запитання чого вони почали бити дівчат, але коли потерпілий до них підійшов вони почали бити і його, і саме тоді потерпілий ОСОБА_72 отримав травми.

Він бачив працівників в сіро-біло-синій формі з бронежилетами та щитами, а правіше були працівники з таким ж щитами, але у чорній формі з нашивками Беркут . Працівники почали підходити до стели, так як там скупчилися мітингувальники та згуртувалися. Працівники МВС як тільки підійшли почали відразу бити без попередження, без будь яких приводів. Потерпілий зазначив, що він почув коли вже лежав з поламаною ногою як хтось кричав розійдіться. Попередження про застосування будь яких спец засобів не було. У працівників були кийки.

На питання прокурора потерпілий ОСОБА_27 повідомив, що так були працівники з сірими протиударними щитами і їх було десь осіб 20. Потерпілий не пам`ятає як вони зайшли, але вони розташувалися прямо навпроти підйому на стели, навпроти вулиці Інституцької.

Потерпілий зазначив, що на той момент не звернув уваги хто керував працівниками, але після перегляду численних відео, бачив людину яка їх привела, ними керувала, розташовувала, давала не вербальні команди що їм робити. Під не вербальним потерпілий мав на увазі, що особа піднімала рука і працівники відразу шикувалися, а за змахом руки починали йти. З цього потерпілий зробив висновок, що можливо ця людина є їхнім командиром і тому вони виконують його вказівки. Потерпілий не бачив, щоб людина яка керувала надавала вказівки бити людей, а тільки бачив як їх шикувала. Вважає що у працівників був наказ тому вони почали підходити і бити.

Може описати особу, яка керували, але тільки на основі переглянутих відео. Особа була потужної статури, з припіднятим шоломом, без бронежилету, форма була камуфляжна та було при підняте забрало, маски на ньому не було. Погонів на особі не бачив, нашивка як і у всіх була Беркуту .

Потерпілий зазначає, що на той час він дану особу не пам`ятає та і не виокремлював її, так як постійно лежав з при піднятими руками. З відеоматеріалів потерпілий бачив як особа давала працівникам вказівки. Потерпілий повідомив, що отримав численні забиття та відкритий перелом гомілкової кістки. Потерпілому важко сказати хто саме його бив, але ударом кийка йому зламали кістку, а також завдавали удари по голові та спині, ногами не били, удари завдавали тільки кийкам. Один працівник дуже активно завдавав удари, що у нього випав кийок. Потерпілий зазначив що потім в Шевченківському РВД били його ногами.

Не може описати осіб що завдавали йому удари так як бачив лише очі, але зазначив що були працівники і в чорній формі і в камуфляжній. Ударів було з десяток або більше. Працівники били по всім, знайомих не бачив. Потерпілий бачив багато і в автозаці і в швидкій поранених так і познайомилися.

Потерпілий зазначив, що в його була зламана нога тому він нікуди бігти не міг, до нього підбігли працівники беркуту в камуфляжі без бронежилетів та без щитів, сказали вставати та йти з ними бо вони його вб`ють. Пояснював працівникам, що він не може встати, тоді працівники взяли його за шкірки та потягли до вулиці інституцькій де поклали на бруківку. Там уже лежали два десятки затриманих їх постійно били, після цього під`їхав автозак та почали запихувати туди людей.

Потерпілий повідомив, що їх привезли в Шевченківський РВД, одна дівчина була з розбитою головою, з пів години очікували, потерпілого посадили на східці, коли проходили працівники повз потерпілого били по нозі. Пізніше завели в Шевченківське РВД де потерпілого оглянув лікар та сказав кудись його відправляти. Та через півгодини відправили в лікарню ще з двома людьми, пізніше потерпілому зробили операцію.

Не пам`ятає працівників з сірими щитами коли лежав на бруківці. В автозаці з потерпілим їхало переважна більшість травмованих людей, але була дівчина з розбитою головою з якої текла кров.

Потерпілий зазначив, що почував себе погано, стояла швидка, але начальник Шевченківського РВД не відпускав поки він не підпише форма де пояснювалося, що травми які були завдані потерпілому були отримання не цим начальником. Потерпілий зазначив, що підписав папери, що йому у Шевченківському РВД травм не завдавали і він не має до них претензій.

Потерпілий повідомив, що його швидка привезла до лікарні де було обстеження та поставлено діагноз перелом великої гомілкової кістки, потерпілий був госпіталізований на два тижні де йому була зроблена операція.

Потерпілий повідомив, що з обвинуваченим не знайомий, але зазначив що він схожий на працівника за відеоматеріалами який керував.

Також повідомив, що є численні відеозаписи як приходить беркут з білими щитами в бронежилетах і їх веде людина з характерною зовнішністю і він ними керує і на думку потерпілого ця людина схожа на обвинуваченого. Потерпілий зазначив, що встановлював схожість за формою обличчя та за фігурою, а саме фігура це зріст, трохи зайва вага, форма обличчя за підборіддям і щік.

Зазначені ознаки не є достовірністю, а лише є схожість. Потерпілий зазначив, що бачив сцену об 11-12 годині, пізніше почали демонтувати звукову устаткування, коли саме сцену розібрали не звернув увагу.

На питання захисника потерпілий ОСОБА_27 повідомив, що коли почав спускатися берку він був біля стели. Спочатку потерпілий піднявся на самий верх по сходинкам, пізніше як почалися побиття спустився для втручання. Потерпілий підтвердив, що так йому завдали багато ударів. Ті хто били були одягнуті в камуфляжну сіро-біло-сині форму та в чорній формі, удари завдавали і ті і ті. Потерпілий повідомив, що не чув попередження працівників, чув лише крики дівчат, яких били. Зазначив, що попередження чув лише після того як потерпілому зламали ногу.

На питання захисника потерпілий ОСОБА_27 повідомив, що люди фізичного супротиву міліціонерам не чинили. Потерпілий повідомив, що було декілька підрозділі МВС, визначив за різними формами.

Потерпілий повідомив, що допитувався багатьма слідчими та багатьма прокурорами, а також проводилися як мінімум два слідчих експерименти.

Так слідчий надавав для огляду відео та фото матеріали. Потерпілий повідомив, що на відео було зафіксована його побиття і він слідчому на слідчому експерименті це підтверджував. Потерпілий надавав пояснення відносно себе, відносно інших осіб не надавав пояснення. Так слідчий питав щодо особи, яка керувала і будучи на Майдані потерпілий цю особу не розпізнав.

На питання головуючого судді потерпілий ОСОБА_27 повідомив, що так він отримав травми відразу як все розпочалося. Будучи на Майдані потерпілий зазначив, що особи яка керувала не розпізнав. Потерпілий зазначив, що слідчий питав його чи пам`ятає він особи з відео в реальності. На що потерпілий тоді відповів що не зафіксував в пам`яті той момент.

Бачив як особа керувала не вербально, а саме помахами руки. Також заначив як тільки ця особа піднімала руку працівники зупинялися або шикувалися тому потерпілий дійшов висновку що працівники бачили особу яка керувала. І дані висновки потерпілий отримав після перегляду відео.

Повідомив, що не бачив щоб люди під стелою комусь заважали чи щось кидали.

Показаннями потерпілого ОСОБА_74 наданими у судовому засіданні який повідомив, що так приймав участь в акції протесту, багато причин для участі, написав заяву на звільнення на роботі. Перебував на майдані кілька днів та ночував там, 29 листопада близько 4 години прибув туди і брав участь в акції, прибув за власний кошт. Близько 4 ночі в намет для обігріву зайшов хлопчина та сказав що йде беркут. Коли потерпілий вийшов та побачив людей в шоломах. Потерпілий зазначив, що міг втекти, але побачив біля стели багато молодих людей та совість не дозволила, пішов до стели став на 2 або на 3 сходинку та вдягнув медичну маску. Беркут сунувся до стели, а люди скандували. Коли Беркут підійшов почили бити перший ряд. Потерпілий зазначив, що перед ним впав хлопець і він хтів йому допомогти, але коли нахилився то його почали бити кийками. Потім двоє міліціонерів скрутили потерпілому руку, що видно на відео 5 каналу, та запхали в автозак, повезли в Шевченківський відділ поліції, бачив багато побитих молодих людей.

Не пам`ятає працівників з сірими щитам, пройшло багато часу, зазначив, що все є на відео. Коли приїхали до Шевченківського управління за кілька годин приїхала швидка та завезли в 17 лікарню. Потерпілому в лікарні зробили ренген та встановили забій грудної клітини. На другий день із за головної болі побачив пляму на голові, коли повернувся до Львову побачив забої на ногах, не знімав побої.

З обвинуваченим не знайомий.

Повідомив, що працював провідним редактором наукового вісника. Потерпілий написав заяву на звільнення перед тим як поїхати на Майдан , а коли приїхав з майдану попросили завершити роботу десь в травні місяці звільнився, точно не пам`ятає. Потерпілий прибув на Майдан за кілька днів до розгону, Майдан не покидав. Потерпілий зазначив що бачив сцену на Майдані, 29 листопада виступи були десь до 2 ночі. Потерпілий не бачив як розбиралась сцена.

Зазначив що на нього завели дві справи так як працівники беркуту написали на нього заяву. Потерпілому завдали удар кийком по голові, синяки були по ногам та по плечах. Потерпілий повідомив, що йому здається, що вже після побиття хтось кричав по гучномовцю, але потерпілий точно не пригадує так як це було далеко. Тілесні ушкодження завдали люди у формі зі щитами та кийками.

Хто на тей момент мав скарги забрали до 17 лікарні і потерпілому виписали довідку те що в нього забій грудної клітки зліва та мав синяки по всьому тілу. Пізніше звернувся до Залізничної лікарні де його спрямували до обласної лікарні.

Слідчий ОСОБА_75 дав йому прочитати документ працівників беркуту за яким його звинувачували в хуліганстві, потерпілий відмовився підписувати, але слідчий сказав підписати на звороті де потерпілий і розписався. Послідовність як визнавали потерпілим ОСОБА_76 не пам`ятає.

Йому радили написати заяву про залучення як потерпілого він і написав., хто саме тоді радив не пам`ятає. Потерпілий зазначив, що медичну карту просили надати десь після року або двох після Майдану .

Потерпілий повідомив, що він не надавав свій ренген, йому його зроби в 17 лікарні і вони ж його надавали, а також зазначив що тей ренген дійсно зафіксував давній перелом.

Потерпілий ОСОБА_74 повідомив, що намет в якому були був біля глобусу, ударів кийком було декілька. Потерпілий зазначив, що було багато працівників і все видно на відео. Не бачив у мітингувальників зброї. Потерпілий вважає, що не було підстав застосовувати зброю до мітингувальників. Потерпілий зазначив , що в нього немає юридичної освіти.

Показаннями потерпілого ОСОБА_40 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що так він приймав участь в акції протесту, була мирна акція на яку потерпілий прийшов 22 листопада. Спочатку потерпілий приєднався до натовпу людей, пізніше став волонтером. В обов`язки входило записувати всіх охочих стати волонтером. Метою прийняття участі в акції було висловлення громадської позиції та був проти ухваленого рішення Верховної ради України, а саме ОСОБА_77 . Потерпілий приїхав на Майдан після навчання, а саме десь в обід, був в наметі ДСНС допомагав лікарю та на кухні.

ОСОБА_40 повідомив, що в продовж дня на Майдані виступали на сцені, читали вірші, більшість час потерпілий перебував в наметі. Близько 12 години ночі, коли потерпілий спав, його розбудили для допомоги в складанні апаратури зі сцени. Потерпілий повідомив, що в проміжну з 10:00 29 листопада до години 03:00 ночі 30 листопада на Майдані перебувало близь 100 людей. Більшість людей палили багаття в бочці, заходили в палатку поїсти, все було мирно та тихо.

Повідомив, що після того як вони погрузили апаратуру та пішли відпочивати близько 04:00 один з волонтерів забіг в намет підняв всіх та сказав що Майдан оточують внутрішні війська Беркут , сказав підніматися та підходити до стели, зазначив що це не було наказом. Потерпілий був біля стели на передостанній сходинці у бік вулиці Інституцької, стояли зчепившись руками та співали гімн. Закликів до вчинення та самих протиправних дій з боку мітингувальників не було. Коли Беркут оточив стелу вони щитами почали тиснути на мітингувальників. В якись момент вони почали використовувати гумові кийки, людей почали висмикувати, завдавати удари та виводити за межі внутрішніх військ, що було з цими людьми потерпілий не знає. Потерпілий зазначив, що коли людей стало менше він озернувася щоб відійти і йому завдали ударів в потилицю, ключицю. З ліва від потерпілого було скло по якому він з`їхав в низ, внизу оглянувшись побачив що пробігала шеренга внутрішніх військ, зачекавши поки вони відійдуть потерпілий пішов до намету за особистими речами і поки збирався в намет зайшов працівник Беркуту і сказав «на вихід». Всі хто був в наметі спокійно вийшли без завдання тілесних ушкоджень та мали можливість спокійно піднятися на вулицю Інституцьку. Після цього коли Майдан був зачищений та комунальники почали прибирати потерпілий спустився до вул. Хрещатик де стояла швидка допомога та звернувся до них за таблеткою, від госпіталізації потерпілий відмовився.

Йому нанесли 2 удари, по відчуттю били палицею, удари були в потилицю та в ліву ключицю. Хто саме завдавав удари потерпілий не може згадати, пам`ятає лише що вони були одягнуті в сіро-синій камуфляж з балаклавами, шоломами з забралом та білі щити з написом міліція, фізична форма була в них не худа. Потерпілий не бачив хто керував та вишуковував працівників. Потерпілий повідомив, що обвинуваченого бачив лише один раз коли надавав свідчення ОСОБА_79 , коли йому показували фотографії працівників з метою впізнання, до цього обвинуваченого потерпілий не бачив.

ОСОБА_40 повідомив, що слідчий не казав що потрібно було саме ОСОБА_80 впізнати, спочатку був допит, друга зустріч була на майдані де слідчому пояснювали що відбувалися. ОСОБА_81 потерпілому показував відео матеріали та фотографії працівників Беркуту з тієї ночі.

На Майдан почав приходити починаючи з 22 листопада, проводи там час іноді ночував, приходив після навчання. Навчався в той момент потерпілий в Київському енергетичному коледжі, зазначив що в деякі дні пропускав навчання. Потерпілий повідомив, що станом на 30 листопада 2013 року йому виповнилося 15 років. Причиною відвідуванню Майдану було бажання виявлення свого конституційного права та в мирному контексті виразити свою волю. Потерпілий повідомив, що на Майдан приходив один, також зазначив, що сам не звертався до правоохоронних органі для залучення його як потерпілого.

Повідомив, що після випуску інтерв`ю на нього вийшов ОСОБА_81 , інтерв`ю було про події на Майдані . У ОСОБА_82 не заперечував що є потерпілим. Відразу потерпілий не звернувся у зв`язку із випадками які були висвітлені в засобах масових інформації про т, що людей забирали з лікарень та випадки катування. Потерпілий не звертався у зв`язку із тим, що боявся. в подальшому не звертався та як не було часу у зв`язку із тим що потерпілий був волонтером та їздив в АТО і продовжував навчання, а також не було бажання звертатися.

Коли ОСОБА_81 до нього звернувся він побавив зацікавленість правоохоронних органі до розслідування цієї ситуації і тому зв`явилося бажання примат участь. ОСОБА_81 сам знайшов потерпілого та викликав, допитував. Потерпілий підтвердив, що більшість часу проводив в наметі.

ОСОБА_40 повідомив, що вночі з 29 по 30 листопада збирали техніку, а саме це були колонки, зазначив що в ніч всі організатори були відсутні. Апаратура знаходилася у верху на стелі та внизу, потерпілий завантажував тільки колонки.

Коли їм сказали виходити з палатки до стели це не був наказ, а саме заклик громадянина. Повідомив, що стела була центром тому всі пішли до неї. Потерпілий повідомив, що вони стали на сходах стели. Потерпілого ОСОБА_83 потерпілий ОСОБА_40 не знає. Осіб які завдавали удари потерпілий не бачив так як вони були в балаклавах.

Не звертався до медичних закладів, у зв`язку зі страхом. Підтверджень завдання ушкоджень немає.

Потерпілий повідомив, що ОСОБА_81 показував відео з тих подій на Майдані та коли витісняли, а також показували фото, точно пригадати чиї та які фото не пам`ятаю. Зазначив що точно не пам`ятає чи був ОСОБА_80 серед фото.

Зазначив, що на відео було видно як особа керувала і шикувала працівникам. Не пам`ятає чому було з акцентовано на особу яка керувала. Потерпілий зазначив що особа на відео була з відкритим обличчям.

Повідомив, що та був свідком подій як працівники шикувалися, а саме розгортання цього підрозділу.

Акцент слідчим на особу яка керувала була з метою чи впізнає її потерпілий. Обставин впізнання по відео потерпілий не пам`ятає.

Після перегляду відео слідчий надав фото за якими потерпілий вказав на особу яка керує. Потерпілий не пам`ятає чому саме дану особу виділив на відео та фото і як цей процес відбувався теж. Потерпілий в котре зазначив що не пам`ятає чому звернув увагу саме на особу яка керувала.

На деяких відео було видно як певна особа керувала діями працівників. Пам`ятає що коли поліція почала витіснювати, вони по одному почали висмикувати протестувальників, через що ряди рідшали і в нижніх рядах практично нікого не було, а працівники підходили. Потерпілий зазначив, що бачив особу , яка шикувала загін, потім бачив особу, яка керувала пробігаючими працівниками та після того пройшло декілька років і після перегляду відео потерпілий не може вказати точно на особу яка тоді була. Потерпілий не пам`ятає чи була одна і таж особа яка шикувала і пробігала, а також потерпілий не пам`ятає обличчя цієї особи. Слідчий запитував потерпілого чи пам`ятає він особу яка шикувала і керувала. Потерпілий зазначив, що йому надавалися фото для впізнання, але під не пам`ятає відповіді на то запитання.

Потерпілий ОСОБА_40 повідомив, що з потерпілий ОСОБА_5 не знайомий, зазначив, що міг його бачити, але вони були не знайомі. Потерпілий не може сказати чи вчинялись поти потерпілого ОСОБА_5 будь які дії.

Зазначив, що силовики, які завдавали удари не представлялися, пояснення ніяких не надавалися. Коли виходили з намету на Майдані вже були комунальники.

Показаннями потерпілого ОСОБА_84 наданими у судовому засіданні який повідомив, що участь у акції приймав, але не пам`ятає з якого часу він там перебував. Потерпілий приймав участь в акції з друзями, мети не пам`ятає. Пам`ятає, що проти режиму минулої влади, з друзями спілкувалися зі старшими вони пояснювали, що це щодо підписання договору з Євросоюзом і це наше майбутнє. Потерпілий повідомив, що прибули 29 листопада 2013 року приблизно о 3-5 годині вечора з другом ОСОБА_86 та находилися там до розгону мітингу.

ОСОБА_84 повідомив, що на Майдані відбувалися виступи артистів, спілкування між собою студентів. Людей було трішки більше 50, атмосфера була тихою, провокацій не було, всі спілкувалися між собою. Близько 4:00-4:20 годин потерпілий з другом сиділи біля бочки та потім старші колеги підійшли попросили підніматися до стели бо йшов Беркут , всі піднялися до стели на сходинки і як зазначив потерпілий ОСОБА_84 їх почав оточувати Беркут та почався розгін майдану.

Кількість Беркуту більше ста, спускалися з Інституцької . Спускалися колоною, потерпілий був обличчям до Інституцької тому не бачив чи з іншого боку щось було. Мітингувальники не вчиняли будь яких дій до Беркута , захищали дівчат, ніяких вигуків та кидання чогось не було. Потерпілий не пам`ятає чи були попередження так як в той час співали гімн. Потерпілий повідомив що працівники Беркуту застосовували фізичну силу, а саме биття кийками. Потерпілий в той момент був зі своїм другом ОСОБА_89 .

Зазначив, що їх били кийками та виривали з оточення, коли вели до автозака теж завдавали удари кийками. Потерпілий повідомив, що кількість ударів не пам`ятає. Зазначив, що його тримали двоє з Беркута та наносили кийками удари, потерпілий не пам`ятає чи були правоохоронці з сірими протиударними щитами. Потерпілий ОСОБА_84 не може описати осіб які наносили йому тілесні ушкодження так як вони всі були однакові. На момент подій потерпілий зазначив, що йому було 16 років. Також повідомив, що форма Беркуту була балаклави та щити.

На питання прокурора потерпілий ОСОБА_84 повідомив, що його затримали на сходинках та повели до автозаку, скільки людей там було не пам`ятає. Коли їхали не розуміли куди везли, привезли до Шевченківське управління, деякі люди лежали на підлозі з травмами їм допомогу не надавали. Потерпілий зазначив, що їх завели до актового залу та потім викликали на допити. Потерпілий достовірно не пам`ятає, які документи складалися та результати їх розгляду.

Не звертався до медичних закладів та з обвинуваченим не знайомий та не бачив його раніше.

На період листопада 2013 року йому було 16 повних років. На ОСОБА_25 із знайомих потерпілого був лише ОСОБА_90 . Потерпілий не пам`ятає з якого періоду почав відвідувати Майдан . Зазначив, що до даних подій сутичків між мітингувальниками та міліцією не було.

Зазначив, що з виступів на сцені пам`ятає лише ОСОБА_91 та інші артисти, виступи продовжувалися до вечора точної години не пам`ятає. Потерпілий повідомив, що він перебував неподалік вулиці Інституцької там стояли діжки і потім підійшли до сходинок стели. Старші колеги це теж мітингувальники, але старшого віку. Потерпілий повідомив, що конкретної розмови з ними не пам`ятає, вони сказали підходить до стели.

Потерпілий ОСОБА_84 повідомив, що він перебував на сходинках, які виходять на Інституцьку, десь 4-5 сходинка, ОСОБА_92 був поряд на якій сходинці не пам`ятає. Потерпілий не чув про попередження щодо залишення ОСОБА_26 . Потерпілий повідомив, що його били кийками по голові, спині, ногам, скільки ударів було завдано не пам`ятає. Удари завдавали працівники Беркуту , так як на них були шеврони з беркутом. Потерпілий не пам`ятає яка точно форма була тоді у Беркута, зазначив тільки, що плямиста. Потерпілий не пам`ятає чому вирішив, що це був Київський Беркут .

Не звертався до медичних закладів так як його залякували переслідуванням по телевізору, після даного випадку, як зазначив потерпілий, його батьки не відпускали з доми. По новинам казали щоб не зверталися до лікарень. Бо буде політичне переслідував, був не повнолітнім тому не все розумів, багато подій не пам`ятає. Потерпілий зазначив що форма беркуту була плямиста, а якого кольору не пам`ятає.

По фотографії вказував на особу яка керувала за ти, що він стояв віддалено та розмахував руками. Мільками бачив особу, підчас допиту, яку показували на фото. Слідчий не пояснював з якою метою потерпілий приймав участь в огляді фото. Потерпілий зазначив, що нібито слідчий звертав увагу на дане фото.

Ставилося питання про впізнання осіб з Беркуту , але потерпілий зазначав що не можу їх впізнати так, як більшість були в балаклавах, тільки декілька осіб були без них.

ОСОБА_84 зазначив, що тоді пам`ятав краще, наразі надає правдиві показання та повністю особу впізнати не може.

Не пам`ятає в якій форма був Беркут . Також потерпілий переглянувши фото зазначив, що впізнає себе за кросівками з білою підошвою.

Повідомив, що йому не відомо в якій формі були працівники міліції. Потерпілому не відомо з якого підрозділу були особи з білими чи сірими щитами. Потерпілий вказує що по силуетам деяких фото ОСОБА_80 керував працівниками. Було зрозуміло по справі, що це ОСОБА_80 та ОСОБА_92 сказав, що це ОСОБА_80 був. Хто саме перебув з ним в автозаці не пам`ятає. Повідомив, що не був знайомим з ОСОБА_5 .

Показаннями потерпілого ОСОБА_94 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що так приймав участь в акції протесту, метою прийнятя участі було підтримати європейський напрямок. Потерпілий зазначив, що на Майдані ходив слухав музику, спілкувався з людьми, пізніше допомагав приносив чай каву, воду. 29 листопада прибув перед вечором ходив до палатки мчс був там майже цілий день. На Майдані було все тихо та спокійно, ближе до години 12 коли вийшов з палатки побачив працівників беркута, їх було не багато та зайшов назад до палатки. Вже пізніше ближе до 3 години вийшов і працівників беркута було дуже багато. Всі повиходили з палатки, один з працівників беркута сказав потерпілому покидати майдан, але в палатці були люди та речі потерпілого, він хтів попередити друзів, але отримав удар щитом. Потерпілий зазначив що відйшов до стели та став на першу сходину та почали співати гімн, беркут почав оточувати стелу.

ОСОБА_94 повідомив, що беркут стояли організовано шеренгами та підходили до стели, працівники почали бити мітингувальникі. Потерпілий від страху почав підніматися в гору та впав на скло стели та з`їхав до низу, де 2 працівники беркуту завдали удари, потім заламали та віднесли в іншу сторону від Інституцької , де поклали на живіт та один із беркуту став на потерпілого коліном на спину. Потім потерпілий зазначив, що його погрузили в автозак та повезли у Шевченкіівський рай відділ. Потерпіли повідомив, що з ним в автозаці був чоловік зі зламаною ногою, коли його вивели на східців один з працівників його вдарив по нозі. Пізніше як повідомив потерпілий їх завели до актової зали, відвели на допит до кабінету слідчого, де повідомили чого затриманий та повідомив про 2 статті, потім склали протоколи та о годині 9 потерпілий вийшов з відділку.

Повідомив, що мітингувальники не вчиняли провокативних дій, так як беркута було більше. Ніхто не попереджав про застосування спец засобів. Зазначив, що потерпілого з Майдану винесли. Працівники беркуту з щитами були, перший урар потерпілий отримав щитом. Потерпілий не бачив хто керував беркутом. За медичною допомогою потерпілий не звертався. ОСОБА_80 потерпілий бачив у Шевченківському відділку.

Коли його перший раз вдарили був біля намету. Потерпілий зазначив, що не бачив в лице особу яка його вдарили. Потерпілий пішов після удару до стели так як не було куди йти, так як все оточили беркут та в потерпілого була паніка. Потерпілий був зі сторони інституцької, спочатку був на першій сходині, потім піднявся, а далі з`їхав в низ. Потерпілого підняло двоє працівників беркуту, не пам`ятає чи було цих працівників щити та дані працівники потерпілого понесли. Потерпілий не запам`ятав даних працівників.

Повідомив, що з працівників беркуту нікого не впізнавав, а також не впізнавав і ОСОБА_80 . Потерпілий зазначив, що почув попередження тому вийшов з палатки та за 1 хв. до удару. Потерпілий вважає що частина мітингувальників залишили майдан.

Показаннями потерпілого ОСОБА_41 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що приймав участь в акції протесту, а саме з 26 листопада, на той час потерпілий був не згоден з рішенням влади. ОСОБА_41 зазначив, що приймав участь майже кожного дня після навчання. На Майдан Незалежності 29 листопада прибув з другом ОСОБА_96 , після 18:00, на сцені були виступи. Також повідомив що з 12:00 ночі залишилося половини людей аніж було в день.

Повідомив, що до 03:00 ночі він спав, отім до нього підбіг ОСОБА_97 розбудив сказав, що йде Беркут , побігли до стели та стояли до самого розгону, співали гімн. Протиправних дій мітингувальники не вчиняли.

Зазначив, що він стояв на стелі лицем до ОСОБА_98 , за ним був ОСОБА_99 . Пізніше Беркут спускалися з Інституцької та підійшли до стели. Зазначив, що ходила людина та кричала, що потрібно звільнити території для встановлення чогось. Особи з сірими щитами були майже всі. Потерпілий пам`ятає, що був чоловік в шоломі, повної тіло будові, у сіро-синьому камуфляжі і він роздавав команди та махав руками.

До лікарні не звертався, але тілесні ушкодження були. Потерпілий отримав удар по голові, по руці та ниркам. Після витіснення побіг до метро в сторону Бессарабського ринку, за ними біг Беркут добіг до дороги навпроти ринку. Потерпілий повідомив, що з обвинуваченим не знайомий, перший раз бачив на суді.

Повідомив, що бачив обвинуваченого саме в суді. Удар по голові був біля стели, хто саме наніс удар не бачив, бо почав бігти. Форма працівників була тоді сіро-синя форма, працівники в чорні формі теж були. Потерпілий чув як повідомляли про залишення території тому, що комунальники мали щось встановлювати, але відразу їх почали бити. Коли бігли по коридору, який був довгим, завдавали удари, хто саме не бачив.

З ним зв`язалися активісти, рік не пам`ятає, і запитали чи був тоді потерпілий на майдані та повідомила, що шукають потерпілих. Потерпілий зазначив, що йому було на той момент 17 років та він для звернення не довіряв правоохоронним органам. В подальшому не звертався до правоохоронних органів так як навчався та вважав, що не зможуть когось найти, була недовіра.

Повідомив, що з моменту як вони зайшли до стели і до початку розгону пройшло 20-30 хвилин, точного часу не пам`ятає. Чисельність осіб зі щитами потерпілий не знає. Міліціонери були різної тіло будови, у всіх були шоломи, були в броні жилетах, але не всі. Особа, яка керувала стояла позаду працівників, та надавав команди, які саме потерпілий не пам`ятає. Особисто потерпілий не чув, що саме викрикувала особа, яка керувала.

На той час була ділянка яка називалася «правий сектор», вони знаходилася біля пам`ятника засновника Києва . Біля ялинки була огорожа двох типів і вони його стягували від ялинки і хотіли відгородитися від Хрещатику та Інституцької . На першому допиті щодо особи яка керувала потерпілого не запитували. При другому допиті потерпілий вважає що його почали детальніше розпитувати і тому надав більше інформації. Потерпілий не пам`ятає коли саме йому демонстрували фото та відео і чи це будо до або після допиту.

ОСОБА_41 зазначив, що на продемонстрованих фото під час судового засідання впізнає себе на даних фото шапкою. Впізнавав себе за шапкою ,курткою, а також на відео, яке демонстрували потерпілому було видно його обличчя. Також зазначив, що на відео бачив себе як саме тікав. Потерпілий повідомив, що з самого початку спостерігав за беркутом тому і сказав 20-30 хв.. Зазначив, що напевно почав спостерігати за особою, яка керувала з моменти вишиковування працівників. А також повідомив, що було декілька шеренг, зі щитами були біля них, інших не пам`ятає.

Не чув конкретних команд від особи, яка керувала, але бачив що він звертався до працівників які були біля стели. Особу яка керувала не можливо впізнати, так як вони всі були в шоломах.

Потерпілий ОСОБА_41 повідомив, що він не може сказати, що людиною яка керувала був саме обвинувачений. Зазначив що в деяких працівниках були нашивки Беркуту та і по формі було видно що це беркут. Не відомо до якого підрозділу беркута відносились працівники з сірими щитами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_29 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що так приймав участь в акції протесту. Причина прийняття участі обурення щодо рішення ОСОБА_77 . З 26 листопада перейшли з Європейської прощі на Майдан Незалежності та цілодобово перебував там. На Майдані слухали промови різних людей, слухали музику, танцювали. Потерпілий зазначив, що й 29 листопада був на Майдані , грілися біля багаття. 29 листопада в вечері біля 22:30 беркут почав підтягуватися зі сторони Жовтневого палацу по вул. Інституцькій. Спочатку солдати внутрішніх військ почали оточувати по периметру, а потім вже з`явився беркут. Потерпілий зазначив, що пам`ятає що на вул. Хрещатик був ОСОБА_102 і говорив з полковником міліції і після їхньої бесіди беркут почав знімати їхню облогу.

Повідомив, що в період з 29 по 30 листопада на Майдані було спокійно. Потерпілий пішов відпочивати близько другої години ночі, пізніше розбудили бо сказали, що біжить Беркут , вони були у камуфляжній формі. Потерпілий побачив що частина людей знаходилась біля пам`ятника засновника Києва інша частина біля стели. Мітингувальники не вчиняли будь яких дій відносно правоохоронних органів. Попередження про застосування спец засобів також не було.

Коли беркут оточили активістів, які були біля стели, потерпілий був поза цього оточення, бо був біля бочки. Потерпілий бачив як почали висмикувати дівчат, один хлопець почав кричати «за що». Один із беркутівців зі щитом білого кольору, коли дівчина тікала від стели почав бити її по ногам. Біля стели був каркас, не дорозібраної сцени, один працівник беркуту підбіг до потерпілого та замахнувся кийком, потерпілий поставив блок і удар був по ліктям. Коли другий раз замахнулися кийком потерпілий зазначив що заволодів даним кийком та почали перетягувати, один з хлопців кричав потерпілому бережись коли повернувся отримав удар в обличчя, після чого впав та відчував, що наявний струс мозку. Коли доставили до лікарні замітили, що були і коліна спухлі. Потерпілий повідомив, що коли побачив швидку почав до них повзти. У швидкій допомозі попросили зачекати, пізніше перев`язали голову і сказали, що глибоке розсічення і потрібно їхати в лікарні щоб зашити. Після цього потерпілого перевели в іншу швидку та відправили до лікарні.

Зазначив, що коли беркут бив дівчину, потерпілий взяв дощечку та вдарив працівника, а після цього він замахнувся кийком. Потерпілий бачив працівників з протиударними щитами, їх було близько 20 чоловік. Пізніше потерпілий впізнав ОСОБА_218 командира 3 роти, бо в його забрала було піднято. Зазначив, що був один співробітник з трішки піднятим забралам який міг керувати, тіло будова круглолицій та збитий. Потерпілий повідомив, що бачив інших людей з тілесними ушкодженнями.

Діагноз поставили струс мозку. Обвинувачений схожий на працівника з беркуту який керував зачисткою Майдана , по ознакам що круглолиций та збитий. Потерпілий зазначив що так може стверджувати що бачив обвинуваченого раніше. Потерпілий приймав участь у слідчий дії як перегляд фото та відео знімків. Потерпілий підтвердив що бачив безпосередньо на майдані особу яка керувала. Він безпосередньо кричав та жестикулював руками і потерпілий на 100% впевнений що це був командир.

ОСОБА_29 зазначив, що всі ствердження сказані раніше були зроблені після перегляду відео.

ОСОБА_29 повідомив, що одні активісти спали інші сиділи на лавці, і так один одного змінювали, це все було біля бочки. Попередження про звільнення Майдану потерпілий не чув, а також не чув і після перегляду відео. Потерпілий не знає причини чому почали розбирати сцену та не запитували причини. Під час спуску беркуту потерпілий перебував біля стели, але ближче до Інституцької , приблизно до 10 метрі до стели.

Причиною удару працівника міліції по потерпілому було те, що потерпілий наніс удар працівнику. Ідентифікувати осіб що наносили удари потерпілий не може. Потерпілий зазначив, що під час витіснення не був у самій стелі, а знаходився біля метрів 3-4 біля каркасу. Всі події сталися зненацька, не може сказати скільки по часу все тривало. Потерпілий стверджує, що бачив особу на Майдані серед працівників міліції схожого на обвинуваченого, а саме схожого за круглим обличчям, збитої форми. Потерпілий зазначив що саме після перегляду відео зробив висновки, щодо схожості обвинуваченого та особи яка керувала.

ОСОБА_29 підтвердив, що після перегляду відео слідчий показував йому фотографії обвинуваченого. Детальніше потерпілому спочатку показали відео 5 каналу та інших медіа та звернув увагу на особу який керував щитоносцями. Потерпілий зазначив що впізнавав особу яка керувала та думає що ці дії були тоді зафіксовані.

Повідомив, що вказав на особу яка керую на фото тому, що в нього було по ніс підняте забрало, а також із власного досліду може виявити та бачить особу, яка керує. Зазначив, що спеціально не виявляв керівника, а просто запам`ятав.

При перегляді відео слідчий питав чи бачить він когось з керівників. Не міг впізнати працівників, які саме йому наносили удари, так як в них були закритті обличчя. В особи яка керувала потерпілий бачив частину обличчя, забрало закривало лоб, очі та частину носа.

Йому завдали удари в область голови, глибоке розсічення брови, удар по ліктю, яке було спухше, а також по колінам. Були встановленні легкі тілесні ушкодження.

Повідомив, що саме ОСОБА_80 не завдавав йому тілесних ушкоджень. Вважає, що його було визнано потерпілим тому, що саме ОСОБА_80 керував підрозділом білих щитів. А потерпілий отримав ушкодження від працівника з білим щитом, а також у працівника який першим завдав удар теж був щит. Потерпілий вважає, що працівники які завдали йому удари були підпорядковані саме ОСОБА_80 . Особи які завдавали удари не були встановленні. Потерпілий впізнав також ОСОБА_105 та ОСОБА_218 .

Показаннями потерпілого ОСОБА_42 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що спочатку йому на пошту прийшло повідомлення, що буде побиття, тому потерпілий пішов на майдан. Потерпілий приймав участь в акції протесту, підтримував, основна мета була фотографувати, а також не підтримував рішення влади. Потерпілий зазначив, що прибув 29 листопада о 8 годині вечора. До 4 години всі було спокійно, були танці потім почали згортати апаратуру. Потерпілий пояснив що стояв біля стели зі сторони Інституцької . Коли беркут заходив зі стели мітингувальники стояли та співали гімн, ніяких провокативних дій не вчиняли. Зазначив що беркут забігли та відразу почали бити. Потерпілий повідомив, що він намагався ухилятися від ударів та фотографував усе.

ОСОБА_42 зазначив, що друзів на той момент не було на Майдані . Потерпілий повідомив, що йому завдавали удари по спині декілька разів. Зазначив що є фотографія де особа замахується кийком з відкритим забралом. З сірими щитами працівники на майдані були, точної кількості потерпілий назвати не може. Особи з сірими щитами заходили на Майдан з Інституцької .

Повідомив, що була одна особа яка керувала та показував кийком, а також було підняте забрало. В працівника який наносив удари було інше забрало. Після витіснення пішли до Хрещатика , потерпілий бачив як дівчина впала, а її почали бити , він хотів її витягнути, але його виштовхали, пізніше вийшли забрали хлопця хотіли перев`язати йому голову але підбіг беркут. Потерпілий зазначив що не звертався за медичною допомогою.

Обвинувачений схожий на особу, яка керувала, але достовірно сказати не може. Потерпілий зазначив, що здійснював фотозйомку на фотокамеру Nicon D5100, до зроблених фотографій змін не вносив, надавав оригінал. Фотознімки на давав слідству, але раніше розміщував у Фейсбуці.

Автором фотознімків, що для огляду надав прокурор, є потерпілий ОСОБА_107 .

Зазначив, що знаходився на Майдані до самого розгону, коли приїхав на таксі до доми було вже десь 5 година. Метою фотографування було для історії, на фотоапарат Nicon D5100. Потерпілий зазначив, що знає потерпілого ОСОБА_108 . Потерпілий повідомив що 29 листопада був конфлікт з ОСОБА_109 через гучномовець. Потерпілий вважає, що метою зібрання апаратури було те, що власники її знали що буде побиття.

З обвинуваченим ОСОБА_80 особисто не знайомий, але він сходина на особу, яка керувала. Зазначив, що ця особа кийком показувала напрями, керування було зі сторони Інституцької . Потерпілий впритул фотографував особу з відкритим забралом. Потерпілий повідомив, що зйомка почалася під час побиття, а особу, яка керувала він побачив перед побиттям.

Не звертався в медичний заклад так як не хтів попасти в міліцію. Потерпілий зазначив, що оглядав у слідчого фото та відеоматеріали. Потерпілий не чув попередження щодо залишення Майдану . Потерпілий зазначив, що бачив тільки як могли яйцем кинути в міліцію. Не бачив працівників комунальних служб, бачив тільки як появилась невідома машина кольору хакі. 30 листопада працівників комунальних служб потерпілий не бачив.

Показаннями потерпілого ОСОБА_28 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що так він приймав участь в акції протесту, ходив через день, підтримував людей, які там перебували та підтримував підписання асоціації. 29 листопада прибув на Майдан сам, близько 6 годин вечора, був відкритий мікрофон і виступали різні люди, після збирання апаратури всі залишилися. Після 12 ночі люди просто стояли спілкувалися, людей будо десь до 200. Приблизно о 04:00 ранку з Інституцької почали спускатися Беркут у формі з масками та зі спец засобами вони оточили учасників. Потерпілий зазначив, що був біля стели дивися у бікІінституцької, у одягнутий у кашкет та куртку. Також зазначив що провокативних дій від мітингувальників не було. Про звільнення територій ніхто не попереджав.

ОСОБА_28 повідомив, що всі в беркуті були зі щитами, кийками та в шоломах, їх було більше ніж самих мітингувальникі, потерпілий знаходився на першій сходинці. Потерпілий не бачив хто керував беркутом та хто їх шикував. Потерпілий зазначив, що внього був забій голови, розсічення, яке зашивали та синці по всьому тілі. Описати працівника який завдав удари не може, вони всі були однакові. Після того як отримав травму голови почав рухатися в бік Хречатику, хлопці відвели до швидкої, а швидка сказала висти в лікарню, діагноз поставили ураження м`яких тканин голови. Потерпілий зазначив, що не знайомий з обвинуваченим.

Більше ніж за декілька днів почав відвідувати Майдан . Потерпілий бачив сцену, приблизь о 10-11 вечора сцену розібрали та завершились виступи. Потерпілому було невідому до яких підрозділі відносять беркут які спускались з Інституцької . Потерпілий не чув попередження про залишення Майдану, пізніше чув як гучномовець працював, але не пам`ятає що говорили. Підрозділи з сірими або білими щитами потерпілий бачив, приблизно 500 осіб. Особу, яка керувала даним підрозділом не бачив. Беркут підійшов мочали спочатку бити по ногам потім удар кийками, потерпілий не пам`ятає в якій формі були. Особу обвинуваченого не пам`ятає та не бачив.

Слідчий допитував його разів 5. Потерпілий не пам`ятає чи казав слідчому що бачив особу яка керувала. Зазначив, що переглядав багато файлів, пам`ятає що були в конференційному залі і дивились файли.

Зазначив, що коли зі слідчим переглядали відео думав що бачив особу яка керувала. Особисто потерпілий зазначив особу яка керувала не бачив. Потерпілий повідомив, що багато чого не пам`ятає. Метою виклику до слідчого було надання свідчень. Потерпілий повідомив, що на відео та фото впізнає себе за кашкетом.

Повідомив, що не встановлював особу, яка керувала, а також нікого не впізнавав, міг тільки припустити. На зазначених захисником фотографіях потерпілий повідом що на них може бути він. Слідчий показував відео файли, а потерпілий коментував їх. На зазначеній захисником фотографії потерпілий впізнав себе за курткою. Після перегляду відео висловлював припущення, щодо особи яка керувала. Повідомив, що немає юридичної освіти.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що був прихильником підписання угоди про асоціацію з ЄС і противником тодішньої влади, так і несподіваного розвороту, відповідно з 20-х чисел, коли почалися інформації проступати у змі щодо відкладення можливого, а потім і призупинення, потерпілий брав участь декілька разів 20-го числа, потерпілий вказує, що з 29-го на 30-те число брав участь приблизно 4 раз у тому зібранні.

ОСОБА_5 повідомив, що 29-го листопада 2013 р. був присутній на ОСОБА_25 під вечір, приблизно 16-17 години, на той час вже вечоріло, прибув сам, на той час майже всіх, кого знає серед активістів, на момент 30-го листопада потерпілому були невідомі, до того часу знав лише учасників Врадіївської ходи, він познайомився з ними влітку 2013 року, максимум знав пару чоловік, але не були особисто близько знайомими.

Повідомив щодо подій 29.11.2013 у час з 16:00 до 00:00, було багато державних діячів, були виступи активістів, із інформації з вуст інших активістів запам`яталось те, що студентські представники говорили, що ректори, очільники ВНЗ перешкоджають у тому щоб студенти брали участь. Потерпілий зазначає, що в загальному атмосфера була позитивна, люди засуджували не підписання, підтримувало проєвропейський курс, виступи гуртів, деталі точно не пригадує. Під вечір звук колонок стих, потерпілий пам`ятає, що свідки, які до цього були в судових засіданнях казали, що демонтується апаратура, що має меншу потужність і привезуть апаратуру, яка має більшу потужність, потерпілий вказує, що звук впав до нуля, виступи майже припинилися і люди розбилися по групам, проговорювали свої думки, проблеми. Потерпілий вказує, що була проблема з обігрівом, обмежили підвіз дров, люди шукали чим обігрітись, але дотримувались порядку, прибирали і кидали в діжку все що могло горіти. Потерпілий зазначає, що в нічний період часу рахунок людей був десь на сотні, по пам`яті десь сотня, але не точно.

З 4 години ранку 30 листопада 2013 р. все заспокоїлось, було певне розчарування, бо з моменту приходу ОСОБА_110 до влади люди постійно своїми небайдужими діями, вимоги виборів до Ради, не підписання мовного закону, не продовження перебування чорноморського флоту програвали, була суцільна апатія, що вчергове те саме, було зневірення, але продовжували стояти, потерпілий стверджує, що поночі, далеко за північ, як він вже знає після 4 години, поночі почали завозити вантажні автомобілі, невідомо що, хтось казав, що це якісь щити, потерпілий не може сказати що саме, вочевидь заїхало знизу по Інститутській біля пам`ятнику засновникам, заїхали комунальники безперешкодно і зупинились, у людей виникло певне насторога. Потерпілий точно пригадує, що з Інститутської спустилось декілька автобусів та припаркувалися поблизу поштампу, люди побачили, що з них виходять силовики, побачили як оточується периметр Майдану силовиками, потім пролунала фраза, потерпілий на цей момент стояв на газоні позаду пам`ятника засновникам Києва, немає мобільного зв`язку, потерпілий сам це не перевіряв, але запам`ятав. Атмосфера була тривожна, під час перебування на Майдані до потерпілого підходила дивна людина, ця людина то блукала, то з пляшкою підходила, потім поклав в діжку баночку з горошком, яка вибухнула, потерпілого це дуже здивувало, а також «пацаняча» манера поведінки, ніхто не знав хто це міг бути. Потерпілий каже, що йому згадується як він бачив цю людини потім у 14-15 роках при формі, лінійний працівник поліції, здається на Героїв Дніпра , була така сумнівна людина. Тривожність наростала, почався розгон і потерпілому не було відомо що далі може бути, він перемістився до стели, де концентрувались люди. Далі потерпілий стверджує, що з Інститутської зайшли беркутівці без попереджень, майже відразу вишикувалися і почали наносити удари, попри те, що це тривало хвилин 10, на відчуття потерпілого це було майже вічність. Потерпілий вказує, що він стояв біля стели з боку Хрещатика , люди сконцентрувались та стояли «пасивний спротив», беркути почали всіх розганяти, запам`яталась атмосфера шуму, крику, страху, нерозуміння що саме відбувається. Потерпілий побачив, що люди розбігаються у страху від стели, у цей момент перед ним виринають беркутівці, люди розбігались від них, потерпілий вказує, що на нього вилетів один з моложавим, перекошеним обличчям, у потерпілого було враження ніби цю людину налякали і він усіх розганяє або навпаки у нього немає інтелекту і він ладен бити всіх на забій, молода людина у суміші дикого неадекватну і ентузіазму. Потерпілий пам`ятає як він отримав град ударів, їх було щонайменше 3, він відчув як йому розбили ніс, бо почала цабеніти кров, отримав інший удар, відповідно град, але потерпілий ручається щонайменше за 2 удари, було таке враження ніби їх цілий град. Потерпілий вказує, що йому розбивають голову і збивають шапку, через що він був збентежений, намагався звестися на рівні ноги, відчув як його взяли руками ззаду та відтягли у натовп беркутівців, після чого він отримав ряд ударів, близько 7 разів, точно підрахувати було важко, все прийшлося на праву сторону тулуба, руку та ногу, була овалоподібна форма синця, потерпілий це пов`язує виключно з дубинкою, потерпілий зазначає, що щонайменше один раз по нозі вдарили, він був у крові, але потерпілий припускає, що по нозі його могла вдарити інша людина, бо той хто був з щитом фізично не міг взяти потерпілого за тулуб. Потерпілий зазначає, що у нього був шок, було не до пересування, але намагався рухаючись достукатись до бійців із запитаннями «за що ви побили цих людей, чому ви б`єте, хто мені може пояснити?», у суцільній лаві беркутівців один з них дав пояснення: «скажи спасибо, что тебя не кинули в автозак», щось в такому ключі. Потерпілий був змушений рухатися подалі з того місця, рухався до Хрещатику, хтось звернув його увагу, що він має досить серйозні ушкодження, його відвели до карети швидкої допомоги. Вже у машині швидкої допомоги лікар сказав потерпілому, що тут необхідно шити, йому було повідомлено, що зараз його буде перев`язано та будуть везти у лікарню, як потім з`ясувалось у сімнадцяту. Потерпілому надали первинну допомогу, поки не забрали він чекав на місці поки зберуть інших, у той момент виникла злоба, він пройшовся попід шеренгою до вершників, як тепер зрозумів, які оточували Майдан паралельно вулиці Хрещатик, там стояли хлопі, у всіх було відкрите обличчя, потерпілий дивився на цю компанію, йому запало в пам`ять, що вони стояли, але всі усвідомлювали що відбувається, один крутив головою і повертає, бо неприємно дивитись, друга категорія людей дивилась і їм було байдуже, третя категорія людей дивилась потерпілому в очі, посміхалась і дивилась далі, таких було відсотків 10% з урахуванням, того що шеренга внутрішніх військ була велика, тому потерпілий допустив, що тих хто усвідомлював було багато. Далі потерпілий вказав, що їх довезли до 17-ї лікарні, наклали шви, усі журналісти, які були там присутні, запитували навіщо вони таке зробили, якщо все затухало, здається була знімальна група одного з каналів, там потерпілий якщо не помиляється познайомився з ОСОБА_113 , також один з постраждалих ОСОБА_114 сказав, що це неможна кидати, потрібно писати заяву, переконав піти. Далі вони пішли до відділку міліції на Прорізній, добралися туди пішки, туди дістались й інші потерпілі, була там знімальна група одного з польських ЗМІ, двоє людей, потерпілий повідомив, що перед тим як дати покази, він дав коротке інтерв`ю. До потерпілого вийшов на зв`язок гарний знайомий, заступник завідувача кафедри інституту, який потерпілий закінчував, він погодився інформаційно допомоги, так як юридичного супроводу потерпілий не мав. Потім потерпілий зайшов на Прорізну , їх прийняв капітан ОСОБА_116 , далі почалися теж дивні події, бо як зрозумів потерпілий їх чекали, розуміли, що він прийшов з Майдану і вже давав інтерв`ю, була хамська манера поведінки і намагання дезінформувати. Коли вони піднялися на другий поверх, капітан ОСОБА_116 почав запитувати хто вони такі, чому вони прийшли, ОСОБА_116 запитав чому потерпілий не може сам давати покази, якщо давав інтерв`ю п`ятому каналу. Потерпілий звертає увагу, що на момент 10-11 ранку вони вже промоніторили усі ЗМІ і бачили про що розповідав потерпілий знімальній групі 5-го каналу, потім йому ОСОБА_116 почав казати, що вони самі постраждали, тобто сам потерпілий був у цьому винний. Потерпілий вказує, що був залитий кров`ю, але капітан ОСОБА_116 запитував: «Ви що не чули попередження?», запитав про заяву, почув, що ОСОБА_117 , який був з потерпілим розмовляв чистою українською вимовою, далі ОСОБА_116 сказав, що поїдуть в Хмельницьку область, ніби з натяком, що беркут звідти приїхав. Потерпілий стверджує, що капітан ОСОБА_116 не просто не знав про презумпцію невинуватості, але й фактично намагався показувати, що йому відомо звідки беркут приїхав і навіщо його навантажують, далі вони вийшли, потерпілий точно запам`ятав, що ОСОБА_117 каже проставте тут метки, бо той капітан не спромігся до кінця заповнити протокол допиту, накидав на потерпілого звинувачувальну інформацію, потерпілий зауважив, що якщо б не допомога ОСОБА_118 , то він міг би якимось заднім числом дати покази. Коли вийшли звідти, то ОСОБА_117 звернув увагу, що за ними почали стежити.

Повідомив, що йому не доводилось бачити, щоб мітингувальники вчиняли протиправні дії відносно правоохоронців, воно вже трохи забулось, потерпілий стверджує, що люди збились у купу там де фізично не можна було б комусь заважати та перешкоджати, вже по відео, що бачив уже після розгонів за дивних обставин відбулося кидання яйцями і потерпілий припускає, що це може було б списати як реакцію на таке побиття, тобто єдине що можна майданівцям закинути - відбувалось вже після розгону, але потерпілий наголошує, що це він бачив на відео, а безпосередньо перебуваючи не бачив провокацій з їх боку.

Співробітники беркуту не попереджали мітингувальників про застосування спецзасобів, коли передивлявся відео, було чутно як щось лунає з мегафону про те що потрібно звільнити площу, але потерпілий зазначає, що на його думку це було провокативно.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_5 вказав, що усі беркутівці, які були з щитами зайшли з Інститутської , конкретніше знає тільки з перегляду відео, невелика кількість 10-30 були з щитами.

Про особу, яка вишикувала співробітників беркуту та керував їхніми діями потерпілий ОСОБА_5 зазначив, якщо говорити про вишиковування, то той, кого потерпілий називає ОСОБА_119 не так гарно запам`ятався як той хто розбив йому голову, там було неповторне, перекошене від неадекватності обличчя. Але така холодна незворушність, повнувате обличчя, солідна людина, яка не метушиться, поводить себе як начальник, його слухали, було видно, що це людина командного складу, усі беркутівці були в чорних жилетах, а цей начальник був без жилету, потерпілий погано пам`ятає деталі, але пригадує, що він мав блискучий елемент, пізніше зрозумів, що це деталь шолому, продовжуючи опис людини яка вишикувала: міцної статури, однозначно за 30, без бронежилету, показував руками що робити, а підлеглі зі щитами слухали. Якщо ОСОБА_105 , якого він бачив, круглу людину, у шапці, з ознаками начальника він запам`ятав, але в пам`яті в першу чергу врізалися риси обличчя і вуса, то в перші ж дні потерпілий погуглив і зрозумів, що це ОСОБА_54 , того обличчя кого інтернет знає як ОСОБА_105 ось те що він запам`ятав, то з тим кого потерпілий називає ОСОБА_119 до останнього часу, він навіть не уявляв як його можна охарактеризувати, не настільки широковідомий був в інтернеті, поки у 17-18 роках не мав можливість побачити його детальніше, потерпілий значення йому не надавав.

На момент розгону він не розбирався у беркутівцях, потерпілий пригадує, що у перших числах грудня мабуть на Бондарівскому провулку зустрів адвоката Смалія, коли потерпілий описав повне обличчя, що це людина у віці, здається адвокат сказав, що це ОСОБА_54 , тоді він і дізнався, що це командир столичного полку беркут. Близько до 2016 р., коли ще не був знайомий з матеріалами справи, то вони мало що значили, єдина зачіпка, коли розумів хто перед ним - це кругле обличчя очільника. На той момент потерпілий не розумів, який саме це підрозділ.

Серед керівного складу Київського беркуту, яких бачив на території ОСОБА_26 , був виключно ОСОБА_120 , людина виділялась із загалу, тою самою незворушністю і він не просто був солідним у віці, але було видно, що начальник, пізніше з`ясувалося, що у нього була рація, шапка як у начальницького складу, але це єдиний начальник який потерпілому тоді запам`ятався.

У лікувальному закладі внаслідок звернення за медичною допомогою було поставлено діагноз розсічення, через що наклали шви, а також синці, але потерпілий вказує на неточність цієї інформації, бо він не медик, зазначили, що це легкий ступінь тілесних ушкоджень.

Особисто обвинуваченого не бачив, у процесі дослідження багатьох фото у попередні роки він брав участь у ряді акцій, зокрема довелося бачити його на відео під КМДА у 12-13 роках, коли під КМДА активісти намагалися домогтися виборів Київради строк повноваження яких сплинув, відповідно беркутівці були використані тодішньою владою, щоб унеможливити це і на одному відео було видно, що одним з Київських беркутів був ОСОБА_121 .

30 листопада 2013 особисто ОСОБА_122 не ідентифікував, тільки пізніше пізнав його на фото.

Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що основа для стели, саме сходи являли собою підвищення чи був там поміст потерпілий утруднюється відповісти. Щодо апаратури потерпілий пам`ятає, що її пакували і машина її забрала, але щоб завозилась інша не пам`ятає. Коли апаратуру вивезли виступи були мінімізовані, основна маса виступів політиків та гуртів, це було 29 числа, коли було більше людей і зазвичай організатори намагаються щоб захід тривав до 21-22 години, потерпілий пригадує, що коли брав участь у масових заходах, то акцентується на цьому увага, намагаються до якоїсь години мовити, а потім утриматись, можливо це регулюється законом, точно сказати не може. Пізнього вечора вже все припинилось, могли давати якісь оголошення, але вони не були співрозмірні з тим, що було раніше 29-го.

Працівники беркуту спустилися по Інститутській хвилин за 10-15 до розгону, але вони диференціювалися, хтось був на автобусах. В цей момент потерпілий розташовувався на клумбі позаду пам`ятника засновникам Києва , позаду пам`ятника є підвищення, там був люк і стояла діжка за декілька - десяток хвилин потерпілий перебував там. Потерпілий стверджує, що в момент, коли беркут рушив з Інститутської , він одночасно чи на декілька хвилин пізніше рушив з клумби до передньої сторони стели. Потерпілий припускає, що він підходив до стели, коли беркутівці були в тому районі або одночасно з заходом потерпілого, оточення на той момент не було, на сходинки стели не зайшов, можливо зайшов тільки на першу.

Працівники міліції не оточили їх суцільним колом, була маса з боку Інститутської , а мітингувальники стояли під стелою. Бачив як подоба шеренги була попід стелою, вони не оточували, той хто зі щитом винирнув і наніс потерпілому ушкодження, він вочевидь заліз на саму стелу, там розігнали людей і в числі інших без щитів вже завдавали удари потерпілому. Коли потерпілий стояв перед стелою, ззаду Хрещатику, йому нанесли ушкодження одна людина зі щитом, йому дивились обличчям в обличчя, інші стояли збоку, а не зі спини, але після того як потерпілому розбили голову, ніс, він відчув як його хтось брав за светр та відтягував назад і потерпілий не виключає, що це могли бути міліціонериі, які стояли збоку, але це точно був не щитоносець, бо у нього мали бути вільні дві руки. У цей момент потерпілий стояв обличчям до стели, а міліціонер, який наносив удари стояв на сходах і дивився, зокрема, на потерпілого, міліціонер стояв вище потерпілого. Він не пам`ятає чи були справа від нього конструкції з апаратурою, по фото можливо було, але тоді потерпілий не придав цьому значення, бо це було не впритул до нього.

ОСОБА_124 повідомив, що не чув попередження від працівників міліції через гучномовець про те щоб мітингувальники залишили Майдан Незалежності , все що він запам`ятав це суміш тривожності, крику, незрозумілості. Потерпілий стверджує, спочатку чув, що немає мобільного зв`язку, а потім як відповідь на дії «за що ви побили людей», а щодо іншого ніяких акустичних свідчень потерпілий дати не може, коли передивлявся відео, то доводилось таке бачити, але потерпілий цього не пам`ятає, готовий сказати, що такого не було.

З 13 по 20 рік потерпілого залучають до досудового розслідування, часто він сам проявляє ініціативу. Слідчі надавали йому як потерпілому матеріали, з моменту 16 року декілька старших змінилось, але з кожним потерпілий співпрацював і коли вони отримували щось нове, то потерпілий отримував також, процес триває. Потерпілий зазначив, що надавати для ознайомлення матеріали справи, перше мультимедійне, це був старший групи ОСОБА_125 та ОСОБА_126 , потерпілий з ними працював не пізніше 16-го року і мав можливість погортати сюжети, які у них були в розпорядженні, потерпілий пригадує, що це АРД та сюжет 24-го каналу, приблизно у 18-му році потерпілий долучав сюжет 1+1.

Повідомив, що з самого початку під час допитів давав свідчення тільки в загальних рисах щодо тих, кого вважав необхідним та можливим про тих, хто йому заподіяв шкоду, про того хто був з щитом та про того з вусами хто керував. З часом потерпілому вдалось знайти фотографії на масовій акції потенційного беркутівця, який розбив голову потерпілому, після цього потерпілий міг конкретизувати у своїх свідченнях, зазначав, що у нього були скріншоти і просив їх долучити, приблизно у 20-му році давав конкретні свідчення.

Про фото та відео з особою, яка керувала, потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що після того як він ознайомився з фото, які отримав з матеріалів справи, після того як переглядав усі події з тих днів у прокуратурі, попри те що потерпілий може знаходити зараз, наприклад ОСОБА_127 знімала по 30 листопада, але там небагато і проблематично знайти, зі 100 % фотографів, авторів відео - більшість з ГСУ, потерпілий приходив до ГСУ як потерпілий, досліджував та в процесі дослідження зрозумів, про те що він бачив можна показати, тому що якщо того круглолицього, який то з пляшкою, то з банкою горошку фізично ніде не бачив, то відповідно його потерпілий не педалює, бо не так багато часу, тих кого міг ідентифікувати і над ким працює, знаходячи нові фотографії опрацьовує, це ГСУшні фото, відео, також з Інтернету дані фотографів ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ще декілька фотографів потерпілий долучав на диску, їх роботи розглядали, вони є сукупністю всього, що міг знайти потерпілий, це в першу чергу ГСУшні фото та відео.

На цих ГСУшних фото та відео побачив підтвердження того, що він пережив, звертає увагу, що особа яка розбила йому голову є на фото ОСОБА_131 , також потерпілий припускає, що ця особа є ще на шести фотографіях, але тільки на двох потерпілий готовий присягнути, що це він, бо запам`ятав його саме таким, а коли він або з перекошеним обличчям, або стоїть боком, потерпілий не сказав би що це він. На фото ОСОБА_131 один з тих, що вдарив потерпілого по голові був з щитом, на фото УНІАН доводилося бачити ОСОБА_132 , за такими ознаками: кругле обличчя, незворушність і відсутність бронежилету, увесь інший склад був у бронижилетах, а начальник вже солідний, потерпілий наголошує щодо джерела фото може помилятися. Того хто розбив голову потерпілий бачив на фото невідомого автора 2012 року, він стояв в оточенні і тому запам`ятав вираз обличчя, бо дана особа була на масовому заході з іншими беркутівцями.

Фото та відео на яких бачив ОСОБА_122 не так багато, але з того, що запам`ятав потерпілий це фото ОСОБА_131 і ще фото, яких небагато, здається від УНІАН, на фотографіях ОСОБА_131 точно може вказати. Ці фото потерпілому надали декілька старших слідчих: ОСОБА_125 , ОСОБА_133 , ОСОБА_126 , ОСОБА_134 , здається ще ОСОБА_135 як потерпілому. Потерпілий зазначає, що після огляду цих фото він готовий сказати точно, що це ОСОБА_80 , сумнівів немає.

Після перегляду цих фото та відео знайшов підтвердження тому що він бачив, потерпілий зазначає, що готовий йти на зустріч всьому з чим пересікаються його інтереси, інтереси пересіклися у змагальності сторони захисту та обвинувачення, інтереси потерпілого зі стороною обвинувачення, фактично є люди які вчинили негарний вчинок, прокурори зацікавлені покарати цих людей, потерпілий вказує, що в його інтересах, щоб кривдник отримав вирок. Потерпілий звертає увагу, що він наполягав на проведенні впізнання з тим хто йому розбив голову, бо він мав скріншот. Щодо ОСОБА_122 все те що потерпілий бачив на екрані монітора склалось у цілісну картинку і цьому потрібно було давати хід, тому він пішов до прокурора, розповів про факти, які йому були відомі, вони знаходять підтвердження тому необхідно їх рухати.

Щодо протоколу допиту 3 грудня 2013 року потерпілий ОСОБА_124 повідомив, що він тоді ризикував ймовірна вказати на іншого з лави беркутів ці і оскільки тоді був шок, і додаткових засвідчень було не бажано давати через сумніви в адекватності міліції, потерпілий звернув увагу, що він описав у загальних рисах кривдника і того кого можна було ідентифікувати надав, а з іншими силовиками не хотів зв`язуватися, бо був не сильно юридично грамотний, адвоката тоді не мав, тоді не мав бажання вдаватися у тонкощі беркутів, шукати хто є ким на той час.

Щодо 30 березня 2017 року потерпілий ОСОБА_124 вказав, що на той час ОСОБА_136 вже пішов у минуле, зазначає, що була вже влада, яка не заперечувала злочини беркутівців і необхідність їх розслідування, з часом потерпілий зрозумів, що справу необхідно рухати, а в той час довіри до міліції не було.

З матеріалами провадження щодо ОСОБА_122 знайомився, але приблизно на 70-90%. Потерпілий зазначає, що його допит з капітаном ОСОБА_137 у матеріалах провадження щодо ОСОБА_122 бачив навряд чи. Потерпілий вказує, що його покази взяли та передали слідчому ОСОБА_138 , тобто це була ініціатива, щоб його допитав ОСОБА_139 , це не є припущення, а з розуміння того хто такий капітан ОСОБА_116 .

Щодо протоколу допиту потерпілого від 30 березня 2017 року потерпілий ОСОБА_124 відповів, що тоді не давав покази на ОСОБА_122 , бо не вважав це перспективним, не міг повністю сформулювати правильно. Потерпілий вказав, що ОСОБА_105 вирішив не чіпати, тому що в цьому провадженні не проходить по обвинуваченню ОСОБА_122 . Потерпілий вважає, якщо визвався давати свідчення по ОСОБА_140 , то не потрібно чіпати інше, що йому стало зрозуміло, наприклад як називаються шоломи чи бронежилети, бо є масив, який важливий для слідства, але знаючи, що в цьому провадженні необхідно у першу чергу вирішив акцентувати увагу саме на тому. Потерпілий наголошує, що бажаючи покарати винних він спирається на більш зрозумілий понятійний апарат, бо у 13-14 роках розпливчастими фразами міг сказати, що може впізнати будучи непевним, будучи у тих умовах людиною, яка не довіряє правоохоронним органам він міг би наговорив багато непотрібного, зазначає, що не ризикував брати на себе те, що не зміг би довести. До Євромайдану вдалося багато чого знайти, але якщо у цьому немає впевненості, а в юриспруденції важливе кожне слово, речення, то потерпілий намагався не чіпати цю тему.

За часів ОСОБА_110 у 13 році його запитували чи може він пізнати того хто йому наніс ушкодження, він сказав, що неадекватний вираз обличчя, при відкрите обличчя та щит - це все, що міг охарактеризувати на той час, у випадку з керівниками у пам`ять врізалось, що ОСОБА_54 був як керівник усього загалу, а люди поменше ніж виконавці і керівники високого рівня потерпілим не сприймалися всерйоз, на той час через побоювання, що може хтось прийти додому мінімізував свої покази та не розширював, тим паче не розумів суті всього.

ОСОБА_5 вказав, що не надавав показання щодо особи, яка керувала працівниками міліції з щитами, бо не надавав цьому значення, тоді не міг детально характеризувати, після того як розумієш як виглядає людина і намагаєшся описати, то в цьому вже буде результативність, а намагатися описати не володіючи апаратом інструментальним можна підвезти під цей вираз різних людей і цим можна обмовити невинних. Потерпілий наголошує, що у міру того як з`являлися фото він з чистою совістю міг сказати, що оцього він знає як ОСОБА_105 , ОСОБА_122 не знає, до 2019 року потерпілий не міг принести прокурорам щодо його кривдника, тобто є тільки фото ОСОБА_131 , те що він запам`ятав підкріпив скріншотом з відео Громадського, долучив до ГСУ.

Щодо протоколу огляду відеозапису том 6, с. 100 - 124 потерпілий ОСОБА_124 вказав на протоколі де має бути ОСОБА_54 , що за сукупністю даних йому відомий ОСОБА_54 , бо він медійна персона, його за часів ОСОБА_110 журналісти сприймали як начальника беркуту, інших осіб знає з 15-го року з судового засідання за головуванням судді ОСОБА_142 . Потерпілий зазначив, що впізнав людей на відео після того як ознайомився з іншими джерелами.

Повідомив, що в момент коли працівники беркута з щитами почали спускатися з вул. Інститутської на Майдан Незалежності стояв в районі клумби і одночасно або трохи пізніше з початком заходу беркутівців почав рух до монументу незалежності, зупинився перед сходами, коли стояв біля стели беркутівці продовжували прибувати. Потерпілий показав його розташування зі сторони вулиці Хрещатик. Потерпілий зазначає, що якщо він піднявся, то тільки на першу-другу сходинку, але це було короткочасово, бо місце щоб стояти було тільки під сходинками через кількість людей. На момент коли дійшов, беркут стояли майже коло стели, з моменту, коли силовики почали заходити потерпілий почав рух. Потерпілий зазначає, що ушкодження йому завдали працівники міліції, вказує з якого напрямку йому почали завдавати удари, спочатку удар завдав співробітник з щитом, потім під стелою його відтянули у бік подалі від майданівців та ближче до силовиків, усі синці отримав під стело, приблизно за пару метрів від того де отримав по голові. Потерпілий зазначає його розташування під стелою, підсумовуючи вказує, що безпосередньо будучи під стелою - це розбита голова, ніс, синці по тулубу вже були збоку від стели на відстані у декілька метрів, було два епізоди отримання ушкоджень, голова та плечі - перший епізод, другий по руці та нозі за декілька метрів від стели. На сходинках міг стояти, тому що перебував там декілька хвилин, але не статично, потерпілий допускає, що міг піднятися на сходинки, але в момент нанесення ушкоджень силовик був на сходинках.

Щодо тому 6, с. 72-73 потерпілий ОСОБА_124 повідомив, що пам`ятає як за його участю складали протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, вказує, що якби його не запевнили написати заяву, то можливо він би її не подав, деталі щодо того чим нанесли ушкодження не надавав значення, бо вважав, що розберуться кому потрібно, у шокових умовах міг багато чого не вказати, під час подання заяви з потерпілим був зам декана факультету, адвокатом моїм не був, але розбирається в юридичних питаннях, залишив свою візитівку капітану ОСОБА_143 , більше потерпілий пригадати не може, під час складання протоколу він не був адвокатом потерпілого. Потерпілий зазначає, що на той час не заповнив багато місць у протоколі, бо не розбирався, не надавав цьому значення, крім того були деякі самообмеження у вигляді того, що був ризик себе обмовити, потерпілий наголошує, що 5-10 години перед цим пережив жах, також хотілось зоб контакт з неприємною особою капітаном швидше закінчився, не вірив, що може бути щось ефективно з таким підходом, тому фактично мусив виправдовуватися, писав відповіді на питання, які задавали.

Кількості ударів потерпілий ОСОБА_124 повідомив, що один удар був у ніс, ще один був по голові, їх було більше ніж два. Потерпілий зазначає, що біля стели розбили ніс та вдарили по обличчю, також по плечах та по голові, але після перших ударів втратив зв`язок кількості ударів з їх локалізацією. Ударів було точно більше ніж 2, але не готовий відповісти 5 чи може 7, щонайменше 2-3. Перший епізод, був коли потерпілий стояв під сходинками, а людина зі щитом нанесла удари, другий, коли відтягнули від стели, удари наносили різні працівники міліції. Після ударів було нерозуміння, намагання звестися на рівні ноги, коли відтягнули, завдали 5-7 ударів, це було одна людина без щита. Після останнього удару рушив у напрямку Хрещатика, де на нього звернули увагу і сказали, що необхідно звернутися до швидкої. Потерпілий вказує, що обставини під час завдання ударів, а також подальші дії пам`ятає добре, але не в деталях, глобальні аспекти готовий переповісти.

Готовий поручитися за те що сказав під час судового засідання, показання з протоколу допиту за 2013 рік були некоректні. Потерпілий вказав, що показання дає по пам`яті, також наважився свідчити про те, що бачив, але до певного часу не надавав цьому значення, зокрема під час перегляду фото та відео, на той момент не звертав на багато речей увагу, була інша світоглядна картина, на даний момент готовий підтвердити усі слова.

До моменту допиту 17-го року почав дивитися фото та відео, переглянув не все що відомо на сьогоднішній день, але знайшов підтвердження того що бачив. Потерпілий зазначає, що на той момент часу думав, що головне подати заяву, а там далі слідчі та прокуратура буде розбиратись. У міру розуміння того, що само воно не піде, все що бачив та має доказове значення варто озвучити, але навіть зараз потерпілому важко описати людину так, щоб інша людина зрозуміла. Потерпілий вказує, що готовий підтвердити побачене 14-го року, але в першу чергу акцентує увагу на тому що пам`ятає, якщо щось зрозумів з дослідження, то про це заявляє, що це не по пам`яті, а з того що з`ясував та дізнався.

На момент 16-го року вже почав досліджувати матеріали. Потерпілий наголошує, що пояснення надавав на підставі пережитого, підкріпленого тим, що може показати, тобто якщо є можливість підкріпити, то вказує, що бачив фото.

У процесі перегляду інтернетних джерел, тих самих, які роздобув у ГСУ, наразі це вже ДБР, бачив, що значення його слів є, навіть якщо упускаєш деталі, то це зашкодить твоїм інтересам, але у твоїх ж інтересах не подати неправдиві відомості, яких фізично не бачив, тобто баланс між ти що з`ясував, і баланс між тим що не бачив, але знаю.

У такий же спосіб дізнався прізвища керівників підрозділів беркут і тому під час огляду відеоматеріалів: ард, 5-го каналу та інших - бачив ОСОБА_144 , ОСОБА_218 , ОСОБА_145 та інших.

Не побачив нічого, що вказувало на те, що особа, яка керує підрозділом не контролює дії своїх підлеглих, але це було до побиття, на момент шикування, в подальшому його вживу не бачив, потерпілий вказує, що того кого він називає з вусами, круглолицим, ідентифікував його як начальника, бачив його після того як всіх побили, те що він давав вказівки бачив вже на відео. Потерпілий стверджує, що коли проходив від стели до Хрещатика і там побачив ОСОБА_105 вживу, він не подавав ознак того, що він не контролює це. Потерпілий зазначає, що у момент побиття команд не було, не бачив ні командирів, ні спроб припинити, тому що вся увага була на щитоносці і на його колегах, жодних спроб припинити не бачив і не чув.

Він не чинив супротив, просто стояв та дивився. Потерпілий повідомив, що станом на 30 листопада 2013 року до побиття ставлення до правоохоронних органів було не дуже, бо вони були виконавцями політики ОСОБА_110 , зокрема: по недопущенню виборів у Київраду, допомозі підписання Харківських угод чому особисто намагався протидіяти, під укрдомом з ними протистояли у 2012 році під час мовного закону, розумів, що вони виконують роботу, але довіри не було через моменти влади, але безпосередньо після 30 листопада вона взагалі стала майже нульовою. Потерпілий зазначає, що станом на початок грудня змінилось ще в меншу сторону, бо коли прийшов писати заяву, намагалися зробити винним, не хотілося з міліціонерами мати ніякої справи, мав підстави вважати, що за ним стежили, приходили додому, двічі зустрічався з дивними людьми, які запитували чи був на Майдані . Потерпілий стверджує, що показання, які давав на початку грудня були неповними і він погано розбирався у юриспруденції, було одним з факторів через який намагався мінімізувати зайвий прихід до міліції чи прокуратури. Потерпілий зазначає, що під час допиту капітан ОСОБА_116 психологічно пресував і якби не мав юридичної допомоги, міг би себе обмовити, некомфортно почувався. Капітан ОСОБА_116 не запитував чи наявні фото та відео, які необхідно долучити.

Фото та відео, які він досліджував з 16 року по теперішній час доповнювали його спогади та знаходили підтвердження, усі деталі, які він з`ясував з матеріалів, що надавали йому прокурори та слідчі, а також фотографи воно підтверджувало те що зараз доводить у суді зі спогадів та з аналізу. Потерпілий стверджує, що на цих фото чітко впізнавав себе. На фото ОСОБА_131 , є протокол там саме та особа, яку впізнав, можливо не на всіх світлинах де воно зафіксовано у всіх ракурсах, але на двох точно, він належить до Київського беркуту. Потерпілий зазначає, що на фото та відео різних авторів він себе впізнав, що співпадає з його спогадами та з подіями, які відбувалися.

Написи на щитах дізнався з аналізу після перегляду фото та відеоматеріалів, коли продивився, проаналізував та співставив. Потерпілий зазначає, що спостерігав за ОСОБА_119 менше ніж хвилину, можливо десятки секунд, але це оціночна інформація.

Після перегляду відеоматеріалів заклики працівників міліції про залишення ОСОБА_26 , якщо чіпати тільки смислове навантаження «прошу звільнити», було неодноразово. Потерпілий зазначає, що за ОСОБА_119 спостерігав або до підходу, ОСОБА_122 побачив перед тим, коли всі вже вишикувалися, відповідно на момент того як потерпілий відійшов від клумби, приблизно за 4-5 метри від стели. Потерпілий пояснив, що озираючись певні персони можуть потрапити у поле зору, тому що людина виділяється серед інших, поводиться так, що показує своїми діями, що він старший, начальник, якщо подивитись відео вони стояли у рядочку і після його вказівок рукою, може усними фразами, які потерпілому невідомі йому підкоряються, інші стояли строєм, а людина виділяється.

Потерпілий зазначає, що перша цифра номер роти під час перегляду, фото та відео було з`ясовано, що перша цифра 4 була у людини, з великою ймовірністю, якого потерпілий ідентифікував як ОСОБА_147 , 4 двох інших не видно, представник 4 роти ОСОБА_148 за пару днів до розгону мав такий шолом, у нього було 412, у потерпілого є підстави вважати, що фото щитоносець де написано « ОСОБА_219 », необхідно звернути на ОСОБА_150 , у актовій справу у минулому році він побачив, що це таки ОСОБА_151 , тобто це представники 4 роти були з щитами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_38 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що приймав участь у акції протесту з 27 числа, не погоджувався з прийнятими рішеннями, приймав участь раз в декілька днів. На Майдан 29 листопада прибув десь о 21:00 годині та прибув один, знаходився на майдані, ходив, слухав виступаючих. На майдані незалежності була спокійна атмосфера, були виступи. Мітингувальників в районі 2 годині ночі залишалось декілька сотень.

ОСОБА_38 повідомив, що до моменті привезення ялинки було все спокійно, але коли її привезли люди почали оточувати стелу бо пішов сигнал що буде витіснення. Потерпілий знаходився з боку Інституцької , з відти і спускалися беркут. Потерпілий зазначив, що був одягнутий в чорну куртку, сині джинси і в шапку з рукавицями. Мітингувальники ніяких провокативних дій до правоохоронців не вчиняли. Також потерпілий повідомив, що беркут без попередження почали витісняти і бити.

Форма співробітників беркут це камуфльована сіра форма, бронежилетах та зі щитами, нашивок написів не пам`ятає. Працівників з сірими щитами було 15-20, вони знаходилися навпроти стели паралельно до Інституцько, стояли попереду. Потерпілий не бачив хто керував діями беркуту.

Зазначив, що отримав декілька ударів в руку, по спині та ногам. Співробітники з сірими протиударними приймали участь у побитті потерпілого. Саме ці співробітники завдали не менше трьох ударів потерпілому. Потерпілий зазначив, що їх тіснили до скла, коли піднялись, потерплий з`їхав по ньому в низ та пішов в сторону вулиці Хрещатик. Звертався за медичною допомогою на наступний день до лікарні на вулиць Польорній, діагноз поставили забойні рани. Обвинуваченого потерпілий зазначив що бачив хіба що в рамках кримінального провадження. Потерпілий зазначив якщо він і міг бачити обвинуваченого в період з 29 по 30 листопада то його не запам`ятав.

Не пам`ятає чи перешкоджали мітингувальники завозу ялинки, а також що з ялинку супроводжували спортсмени. Машина заїхали швидко. Потерпілий пам`ятає, що з 3 до 4 виступів не було. Потерпілий не пам`ятає як пішов сигнал про витіснення, був заклик йти до стели, але як саме він звучав не пам`ятає.

Повідомив, що допитувався слідством. Потерпілий не пам`ятає чи вказував на особу , яка керувала так як її не пам`ятає. Потерпілий зазначив, що на фото він може себе ідентифікувати, зазначив, що він знаходився на нижніх сходах біля стели.

ОСОБА_38 зазначив, що пам`ятає момент на несення тілесних ушкоджень. Повідомив, що саме на відео бачив особу яка давала вказівки та керувала, це є суб`єктивна думка. Повідомив, що ОСОБА_54 був керівником беркуту, особисто не знайомий, але бачив в засобах масової інформації.

Оглянувши файл 2425 виявив себе на фото та впізнав за рисами обличчя та шапкою, за фотографією 2426, 2432 потерпілий себе впізнає за поєднаннями ознак, а саме обличчя та шапки.

На фото Уніан файл 519227 зазначив, що вбачає в особі керівника за ознаками, що він когось підпихає та рукою вказує що робити, потерпілий зазначив що це його думка. При перегляді фото потерпілий зазначає ознаки за якими особа на даних фото схожа на керівника.

Допитувався слідчим, не пам`ятає що було на допиті. На допиті керувався саме пам`яті. Коли показувались фото та відео на яких був підрозділ і на фото було видно особу яка керувала, на фото також бачив ОСОБА_152 . Потерпілий не пам`ятає чи при перегляді допитувався та як вони відбувалися. Потерпілий зазначив, що можливо фото оглядалося після відео. А також потерпілий зазначив, що точно не пам`ятає достовірної хронології перегляду, а також сказав що відео міг оглядати у відкритому доступу в Інтернеті.

Після перегляду відео вказав себе та зазнчив, що його видно за шапкою, курткою та обличчю. За переглядом відео файлу 14 потерпілий вказує на особу що ніби тягне або підпихає. На 15 відеофайл потерпілий вказує на особу, яка керувала, а також на 15 секунді потерпілий вказує на себе, на 24 секунді потерпілий також вказує на себе.

При перегляду відео вказує, що особа яка керувала махала рукою. Особа з відео вказує напрямок руху.

В подальшому при перегляді відео потерпілий ОСОБА_38 вказує на себе за ознаками, які були наведені раніше

Потерпілий ОСОБА_38 повідомив, що підчас перегляду відео йому були очевидні події, переглядав відео повністю. Потерпілий зазначив, що щодо себе на відео він бачив тільки. Також зазначив, що висновки зроблені щодо особи, яка керувала були після перегляду саме відео.

Показаннями свідка ОСОБА_153 який у судовому засіданні повідомив, що він приймав участь у акції протесту проти призупинення процесу підписання угоди про асоціацію з ЄС з 30 листопада з 8-10 години вечора до моменту початку затримання студентів. На ОСОБА_25 знаходилося багато людей, відбувалися виступи спікерів. Свідок був там із знайомими. О 4 годині ранку 30 листопада на Майдані Незалежності було все тихо, потім гучно пролунало: « біжимо до стели» , люди у масках із щитами спускалися вниз до Майдану Незалежності, вони оточили периметр. ОСОБА_154 точно не може сказати хто були ті люди, форма була сіро плямиста, камуфляжна, всі були у чорних шоломах, при собі мали кийки. Мітингувальники не вчиняли жодних провокацій щодо правоохоронців, натомість правоохоронці били кийками людей і свідка ОСОБА_155 у тому числі. Попередження про застосування спец.засобів працівниками міліції свідок не чув. Коли свідка затримували, він бачив, що накази про те, куди направляти людей давала висока особа, яка мала зайву вагу, тобто, міцної статури, та була у шоломі, не пам`ятає достовірно чи був у нього щит. Підстав для застосування сили з боку правоохоронців ОСОБА_154 не бачив. Після 4 години ранку ОСОБА_154 побачив працівників беркуту, які були на території Майдану Незалежності та оточували мітингувальників, які відійшли до стели, співаючи гімн України. Правоохоронці почали бити людей кийками, почався хаос, люди почали розібгатися, свідка неодноразово били кийками, потім перенесли на вулицю Інститутську, без будь-яких пояснень, завели в автозак, завезли в Шевченківський районний відділок міліції та відвели до актової зали. Потім по одному забирали та вели у кабінет до працівника міліції, де проводили допит і змушували підписати протокол у якому свідчення не відповідали сказаному свідком, після підписання протоколу затриманих відпускати, коли ОСОБА_155 відпустили він одразу поїхав додому. ОСОБА_154 не може ідентифікувати до якої правоохоронної організації належали особи, які здійснювали розгін мітингувальників. ОСОБА_154 зазначає, що у правоохоронців, можливо, були сірі щити, але через плин часу не може це стверджувати напевно.

Свідок ОСОБА_154 повідомив, що у момент, коли «Беркут» спускався по сходах він перебував неподалік стели, ТЦ Глобус і Жовтневого палацу, ближче до бульвару. З 3 до 4 ранку виступів не було. Невідомо хто дав команду бігти до стели. Свідок не пам`ятає чи були сірі щити у осіб, які його затримували. Стосовно ОСОБА_156 був створений протокол у рай. відділу міліції, також він виступає у ролі потерпілого у інших провадженнях стосовно цієї ситуації. Опізнати обвинуваченого свідок не може, оскільки всі були у шоломах. ОСОБА_154 перед побиттям знаходився біля лівої колони стели. Протиправних дій з боку мітингувальників свідок не бачив. Під час перебування в прокуратурі ОСОБА_154 переглядав відео подій, що відбувалися неподалік стели незалежності.

ОСОБА_154 зазначив, що передумов до застосування сили не було, його лупцювали і насильно помістили у автозак.

Також зазначив, що до 4 години ранку він постійно перебував на ОСОБА_25 , останній виступ був о 12 годині ранку, повідомлялося про завершення акції, після того там залишалися ще мітингувалинтки. На той момент свідок був студентом. У ВНЗ не організовували групи, ті були самоорганізовані. Правоохоронці знаходилися біля Жовтневого палацу. Вони були у плямистій формі, з кийками, чорними шоломами та щитами. Свідок не бачив конфлікту зв`язаного з обладнанням. Ніяких заборонених засобів при собі ОСОБА_154 не мав, ніякого опору не чинив. Свідок підписав протокол, який був запропонований і не у всіх моментах відповідав дійсності для того, щоб його відпустили.

Свідока ОСОБА_10 який у судовому засіданні повідомив, що установчий з`їзд всеукраїнської громадської організації Коаліція учасників помаранчевої революції відбувся 29-30 грудня 2004 року на ОСОБА_25 , точніше на проїжджій частину вулиці Хрещатик, де знаходились наметове містечко, де під час подій помаранчевої революції проживало приблизно 12.000 людей. Свідок був обраний головою цієї організації. У організації було не фіксоване членство, на час проведення заходів на ОСОБА_25 починаючи з 22 листопада було орієнтовно 30 постійно діючих членів організації. Члени організації з 2004 по 2013 рік приймали участь у різних заходах щодо захисту конституційних прав і свобод громадян. Щорічно, починаючи з 2005 року, 22 листопада організацією відзначалася річниця помаранчевої революції. 21-22 листопада на ОСОБА_25 встановлювалося сценічне обладнання, організовували заходи, кількість учасників була різна, від декількох сотен, до декількох тисяч. На початку- середині листопада для відзначення річниці помаранчевої революції 22 листопада 2013 року ОСОБА_10 було подано повідомлення про проведення мирного зібрання із заначенням встановлення там сцени, звукопідсилювальної апаратури, інформаційних наметів. 21 листопада були наміри відзначення річниці помаранчевої революції та дня свободи, організація почала підготовку, встановлення обладнання, але у той же час ОСОБА_157 зробив оголошення про непідписання угоди євроінтеграції, ввечері 21 листопада, приблизно об 21 годині, біля стели почали збиратися люди, таким чином синхронно почалися відзначення річниці помаранчевої революції, дня свободи і акції протесту. 24 листопада було анонсовано всеукраїнську акцію, організовувала її громада, яка була на ОСОБА_25 , згодом вони назвалися громадським сектором, та політичні партії, на Європейській площі було встановлене партіями сценічне обладнання, намети. 24 листопада відбулася їхня акція, люди розійшлися, дехто залишився на ОСОБА_25 . Свідок домовився з ОСОБА_158 про доставку апаратури. Ввечері 21 листопада, коли більшість людей розійшлися свідок разом із ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 під сценою поставили пластикові меблі, почали реєструвати учасників акції, люди почали приносити теплий одяг, продукти харчування. 25 листопада ОСОБА_163 надав звукопідсилювальну апаратури. У той періоди діяли рішення суду про обмеження права на проведення мирне зібрання, яке полягало у забороні встановлення наметів. Рішення суду не було порушене зібранням. 26 листопада свідком було подано додаткову повідомлення про проведення мирного зібрання у підтримку євроінтеграційних процесів із зазначенням кількості осіб. 29 листопада ввечері опозиційні сили намагалися завезти звукопідсилювальну апаратуру, зібралося дуже багато поліцейських, які не пропускали їх, тоді буси з апаратурою, за кермом одного з яких був ОСОБА_164 , відігнали до Сбербанку по вудиці Інститутській . У той час свідок робив пост у Фейсбуці та масову розсилку у ЗМІ. 29 листопада в обідній час ОСОБА_10 стало відомо про заплановану силову зачистку майдану, по одній із версій це міг бути спровокований конфлікт. Свідок про це написав у ЗМІ, ввечері зі сцени ОСОБА_165 намагався зробити заяву про це, але йому перешкоджав орг. комітет, не дали сказали, як вважає свідок, аби не залишилося більше людей на ніч. Зазвичай на ніч залишались 80-500 людей. Були складні погодні умови, довелося розпалювати діжку з дровами, при додержання всіх пожежних вимог. 26 листопада департаментом надзвичацних ситуацій КМДА був встановлений єдиний намет для обігріву учасників мирних зібрань, облаштовано мед. пункт. Приблизно о 1-2 година ночі подзвонили із намету з попередженням про демонтаж звукопідсилюючої апаратури, надалі відбувся невеликий конфлікт між свідком і ОСОБА_166 з приводу того, що другий намагався вивезти генератор та іншу техніку. Почали вивозити звукопідсилювальну техніку. Біля кафе по вулиці Грінченка, де ОСОБА_10 заряджав телефон, він побачив близько 15 «тітушок». Близько 4 ранку ці люди вдягнули на себе так звані жилетки благоустрою, сіли у бус. Поруч з бусом був трактор з причіпом. У той же час почали огороджувати Майдан Незалежності металевими щитами, заглушили мобільний зв`язок. Свідок вступив у суперечку з поліцейським, просив покликати старшого, у цей час хтось вдарив ОСОБА_10 арматурним прутом. Інших осіб зупиняли, просили показати документи. У цей час з вул. Інститутської почав спускатися Беркут , вони зайшли на Майдан Незалежності , учасники акції зібралися під самою стелою. 26-27 числа була подібна ситуація, Беркут спускався на Майдан Незалежності , оточували і завозили дрова для ялинки, цим діям мітингувалиники не заважали. На цей раз Беркут почав бити людей, без попередження. Частина людей були коло памятника засновникам Києва , згодом вони назвалися правий сектор, представники націоналістичних організацій, їх забивали кийками, поруч знаходилась діжка з вогнем, начебто лунали вибухи шумових гранат. Не було зв`язку, але був вай-фай, Свідок зробив пост у Фейсбук про події на Майдані . Співробітники Беркуту не попереджати про застосування сили. Всіх видалили за територію Майдану . Свідок бачив правоохоронців під сірими протиударними щитами. У ОСОБА_10 з ОСОБА_167 виник конфлікт з приводу того, що не дали апаратуру та за те, що відбувалися на той момент. Начальник ОСОБА_168 вишиковав правоохоронців, ті в свою чергу почали відтісняти мітингувальників у бік вулиці Городецького, далі почали бити кийками і гнати у бік Бессарабського ринку, били навіть перехожих. Було обмеження щодо встановлення наметів, яке не було порушено мітингувальниками. Свідок до суду з приводу витіснення з ОСОБА_26 не звертався, інші мітингувалиники зверталися до суду, згодом, коли вийшов закон про амністію, було виправдано не тільки мітингувальників, а й деяких беркутівців.

ОСОБА_10 також повідомив, що він виступає потерпілою стороною у декількох провадженняях у інших судах. Щодо тілесних ушкоджень, що були отримані 30 листопада 2013 року на ОСОБА_25 свідок до лікарні звертався, зафіксованих підтверджень їх отримання у нього нема. Підозрюваного свідок не впізнає. 30 листопада у вечірній, нічний час виступи не здійснювались. Біля 4 ранку 30 листопада свідок був поблизу пам`ятника засновникам Києва, по вулиці Городецького, біля кіосків. Попереджень з боку правоохоронців щодо звільнення ОСОБА_26 не було. Перешкоджань у русі транспорту, який завозив ялинку не було. Свідок словесно перешкоджав встановленню щитів навколо Майдана Незалежності . У інших кримінальних провадженнях проводили процесуально- слідчий експеримент на ОСОБА_25 . Заяву про майбутній розгін мітингувальників свідок зробив у ЗМІ, ОСОБА_165 намагався це озвучити, але йому завадили, свідок ходив поміж людей і доносив цю інформацію.

Рішення суду про обмеження мирних зібрань не стосувалося конкретно мітингу, мирні зібрання не обмежувалися по часу або кількості людей, чи місцю проведення. У ніч з 30 листопада на ОСОБА_25 залишилися члени організації, якою керував ОСОБА_10 . Потерпілого свідок впізнає, момент зустрічі з ним не пам`ятає точно, можливо це було коли потерпілий був у машині швидкої допомоги, раніше вони знайомі не були. Від керівництва правоохоронних органів не було повідомлено про запланований захід по розгону мітингувальників, скоріш за все керівництво ще не знало про заплановані дії, оскільки з свідком були досить довірливі відносини і його б попередили. На ОСОБА_25 безпосередньо перебували ОСОБА_80 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 . Приблизно третина беркутівців була зі щитами, практично всі були з закритими обличчам.

ОСОБА_10 на запитання потерпілого повідомив, що, можливо, до складу благоустрою входили і ті «тітушки», яких свідок бачив неподалік кафе ввечері 29 листопада. Як виявилось пізніше частина орг. комітету домовилась з КМДА про те, що вони закінчать акцію і дадуть

можливість все зачистити, тому і не дали можливості це озвучити. Не було мобільного зв`язку на жодному мобільному операторі. ОСОБА_172 - це 1 з керівників підрозділу Беркут. Були задіяні підрозділи Беркуту Києву та Київської області, через дорогу від стели знаходились до десятка автобусів з кримськими і дніпропетровськими номерами. Близько 300 чоловік було задіяно для цього заходу. 30 листопада були задіяні такі керівники підрозділів правоохоронних організацій: ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , Лобода. Повернутися на Майдан Незалежності після розгону можна було, але вхід був огороджений, закритий, у переході також були беркутівці, там виник новий конфлікт. Частину людей Беркут погнав до Михайлівського собору. Єдиний опір, який був з боку мітингувальників був коли їх били, коло монументу засновникам Києва, вони могли у відповідь кинути баклашку. Свідок має юридичну освіту, за освітою працював у правоохоронних органах у тому числі.

Показаннями свідка ОСОБА_176 наданими у судовому засіданні який повідомив, що станом на 29.11.2013 працював техніком з військового хімічного майна відділення логістики матеріально-технічного забезпечення, спецпідрозділу «Беркут», але саме з якого часу не пам`ятає, до посадових обов`язків входило забезпечення, утримання, контроль та ремонт майна. Свідок не пам`ятає про переміщення, видачу, заміну майна, спецзасобів, засобів особистої оборони і які саме документи при цьому оформлялись станом 29.11.2013 р.

Повідомив, що існували різні модифікації щитів, які перебували на балансі полку спеціального призначення «Беркут» станом на 30.11.2013 р. Свідок зазначає, що на балансі полку перебували алюмінієві та залізні щити, але наголошує, що необхідно дивитися документи. На балансі полку станом на 29.11.2013 р. перебували протиударні сірі щити, вказані щити вже перебували на балансі, коли свідок прийшов працювати, але саме з якого часу та про їх кількість повідомити не може. На балансі перебувало близько 50-60 одиниць протиударних сірих щитів.

Не може згадати, за якою конкретною ротою полку спецпризначення «Беркут» закріплювалися сірі протиударні щити станом на 29.11.2013 р, пояснюючи це наявністю різних модифікацій щитів.

Майно закріплювалося індивідуально за працівниками правоохоронних органів. Свідок не може пригадати чи перебували такі щити у 4 роти «Беркут». Також свідок зазначив, що він не може розповісти про характеристики та з чого саме були виготовлені вказані щити.

На момент подій 29.11.2013 він перебував у підрозділі, про події, які відбувалися на ОСОБА_25 о четвертій ранку 30.11.2013 р., йому на той час було відомо як акція, але незрозуміло чи мирна або немирна вона була. Свідок не знає чи приймали участь співробітники Київського «Беркуту» у витиснені мітингувальників та застосуванні до них фізичної сили в ніч з 29 на 30 листопада 2023 року, тому що він не перебував під час названих подій. А також не знає чи приймали участь міліціонери 4 роти полку «Беркут» у тих подіях.

Повідомив, що на той момент перебував у підрозділі, за адресою АДРЕСА_3. Він не видавав майно працівникам «Беркуту», тому що воно закріплене за бійцями.

Майно закріплене окремо за кожним працівником та зберігається у індивідуальній шафі, свідок наголошує, що до його обов`язків входило отримання цього майна в Головному Управлінні і передачу його на роти, а саме старшині роти. Свідок вказує, що конкретне майно розписував на кожного бійця командир роти, потім це майно зберігалося у індивідуальній шафі.

Протиударні сірі щити у кількості 22 одинці, які були вилучені в результаті проведеного в липні 2019 року тимчасового доступу до речей і документів, перебували на балансі полку «Беркут» станом на 30.11.2013 р., а щодо користування свідок лише повідомив, що вони позбирали ці щити і помістили у окремі кімнати.

Всі щити були розподілені між міліціонерами, інша особа не могла взяти його майно, адже у кожного працівника був ключ.

На момент 30.11.2013, перебуваючи у підрозділі, разом з ним перебувало багато підрозділів, близько 2000 чоловік. У той момент свідку було тяжко зрозуміти де конкретно всі перебувають, також приїздили з інших підрозділів.

Свідок ОСОБА_176 зазначає, що підрозділи з інших регіонів були перекинуті на його базу, а саме з Київської області, з Луганської, інших підрозділів точно не пам`ятає.

Деякі роти Київського «Беркуту» були з ним у підрозділі, деякі виїзжали, точну кількість пригадати не може, приблизно 20-30 приїздили та потім їхали. Видача спецзасобів керівництву підрозділів здійснювалось відповідно до Наказу 141 на постійне зберігання спецзасобів, видавали коли отримали або замінювали. Свідок наголошує, що на момент початку його роботи щити працівникам вже були видані.

На питання головуючого судді свідок ОСОБА_176 зазначає, що взагалі майно видається командирам роти, а саме сірі щити вже були видані до початку його роботи, але він їх пам`ятає. А також й інші щити за час його служби перебували на забезпечені, які видавав особисто, а саме: щит «МАТЕ», щит «АТЕ». Свідок вказує, що це були алюмінієві щити. Кожен боєць матеріально відповідальний за своє майно, кожен за нього розписується.

Ним не видавались сірі щити, вони лише позбирали їх після того як у 2014 році приїхала перевірка і підрахувала майно. Легкі щити використовуються по масових заходах, а саме щит «Мате» та щит «Ате» алюмінієві, також є броніщити, які витримують кулі. Свідок вказує, що в кожній роті забезпечення було різне, тобто могло бути по 7 - 9 щитів. Свідок наголосив, що усього різних щитів було близько 10 найменувань.

Пригадує, що наліпки «Міліція» на жовтому тлі були на щитах. Щити використовують згідно наказу, розпорядження, рішення про використання щитів на конкретному заході приймається керівництвом підрозділу відповідно наказів та нормативних документів, свідок зазначає, що саме командиром полку приймається таке рішення. У кожного працівника міліції на той момент був захисний шолом, бронежилет, палка, наручники. Забезпечення підрозділів відрізнялось.

Підрозділи, які приїзжали на той момент були зі своїм обладнанням, свідок звертає увагу, що конкретних маркувань, тобто позначок про закріплення за конкретним бійцем на обладнані не було. Свідок зазначає, що загальне маркування було, але він не пам`ятає чи були накази чи інше нормативне закріплення щодо такого маркування щитів.

При видачі під розпис співробітникам шоломів ставився інвентарний номер на кожен засіб, були інвентарні номери за кожним засобом, свідок вказує, що відповідні відомості зберігались у роті та в його підрозділі.

Інвентарні номери були розташовані у різних місцях спорядження, маркували як хотіли. У Київському полку були різні модифікації шоломів. Всі бронежилети були чорного кольору, наплічники з шістьома металевими закліпками були у всіх.

Повністю чорна форма та екіпіювання було характерно для роти спеціального призначення, щодо міського камуфляжу свідок не може нічого зазначити, стандартний камуфляж для всіх рот на той час був сіро-синій листатий (п`ятнистий). Київський Беркут мав нашивки з написом Спецпідрозділ «Беркут». Свідок вказує, що нарукавні нашивки з латинським написом були на всіх, нагрудні нашивки Міліція особливого призначення ГУМВС України були також на всіх.

Видача спецзасобів фіксується у документах, тобто коли працівник проходить учбово-тренувальну практику і він призначений в поліцію, за ним закріплюються спецзасоби. Свідок наголошує, що щити використовуються на розсуд командира підрозділу. Свідок не пам`ятає, щоб сірі протиударні щити були в руках у бійців різних рот.

Вказує, що шеврон « im special » був у всіх підрозділів, тобто не тільки у Київського «Беркуту». Такий шеврон він не розробляв, бачив такий шеврон і в інших підрозділах.

Показаннями свідка ОСОБА_178 наданими у судовому засіданні який повідомив, що станом на листопад 2013 року займав посаду заступника начальника управління громадської безпеки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Київ, свідок вказує, що всі функціональні обов`язки зі сплином часу 10 років одразу пригадати не може, але свідок звертає увагу на те що він був заступником без відділу, входило управління громадської безпеки це загальний документообіг, відповідав за діяльність спеціальних сил міліції, підрозділів міліції «Грифон», це те що пригадує. На той час його безпосереднім керівником начальник управління громадської безпеки ОСОБА_16 полковник міліції.

На питання прокурора свідок ОСОБА_178 повідомляє, що масові протести почалися 21 листопада на Майдані Незалежності, причиною виходу громадян на вулиці міста і початку акцій була незгода з не підписанням тодішньою владою європейської інтеграції, свідок вказує, що йому важко вказати точне формулювання причини. Організаторами акцій була велика кількість і громадський організацій, наскільки свідок пам`ятає, були присутні і велика кількість депутатів, свідок не може вказати точну кількість, тому що події відбувалися не як до того моменту, коли планується якась акції, подається відповідна заява до органів місцевого самоврядування, для того щоб відбулися підготовчі заходи і відбулася сама акція, де вже органи правопорядку забезпечували охорону міського порядку. Свідок наголошує, що в цьому випадку події не відбувалися саме так як було зазначено, на думку свідка спочатку відбулися заходи на вулицях, може потім подавалися якісь заявки, але враховуючи, що перебували постійно на вулиці, їх вже не бачили.

Зазначає, що він перебував 29 листопада 2013 року на ОСОБА_25 , до 29 листопада також перебував, починаючи з 21 листопада перебував безпосередньо кожного дня, свідок вказує, що 29-го був потужний захід із застосуванням апаратури, сцени, також свідок вказує, що не пам`ятає точно в яких числах листопада була встановлена відповідна техніка для відображення графічного супроводу, тобто сцена була не тільки потужна звукова, а вона ще мала й графічний супровід. 29 листопада був проведений великий захід і близько 21:45 - 22:00 було оголошено зі сцени про те, що захід закінчено, організаторів на той час було багато, свідок не може пригадати всіх, але по пам`яті кого знав медійних політиків пам`ятає, що був ОСОБА_179 . Свідок зазначає, що люди були проінформовані зі сцени про кінець заходу, і люди почали розходитись достатньо суттєво, усі керівники, які на той час планували дії по охороні громадського порядку це полковник ОСОБА_180 заступник начальника ГУ МВС, начальник з громадської безпеки, особовий склад управління громадської безпеки, командири зведених загонів, які прибули до м. Києва для забезпечення громадського порядку, рішенням ОСОБА_181 підрозділи правопорядку зняті не були наскільки свідок пам`ятає, такі підрозділи перебували в резервах, незважаючи на те що захід було закінчено, свідок пам`ятає, що питали у ОСОБА_181 коли підрозділи будуть зніматись, на що була відповідь ОСОБА_181 : «Поки що ні», свідок вказує, що до питання логіки цього рішення він не може нічого сказати, бо він не розумів чому саме так було. Свідок зазначає, що після цього, у ніч з 29 по 30 листопада, увесь керівний склад пішов до Головного Управління, свідок вказує, що пішли саме працівники Головного управління. 30 листопада у проміжку 00:00 - 01:00 до свідка зателефонував ОСОБА_17 (заступник начальника управління громадської безпеки, підполковник міліції, начальник відділу забезпечення масових заходів) і проінформував, що їх чекає ОСОБА_180 у себе в кабінеті. Свідок з усіма зайшов до нього в кабінет і ОСОБА_180 проінформував в цій добі в черговий раз буде завозитись техніка, чому в черговий раз, тому що вона була неодноразово завезена, територія Майдана Незалежності станом на 30 листопада була відгороджена приблизно на 50%, свідок вказує, що у відсотках може помилятися, але це десь приблизно було огороджено половину території, аналогічні події відбувалися в 21-их числах, 22-23 листопада частину території для встановлення дерев`яних будиночків, які місцева влада встановлювала, ще додаткові елементи до нового року, свідок точно не пам`ятає, з його слів щось завозилось і територія ОСОБА_26 була відповідним чином відокремлена, і станом на 30 число половина території Майдану Незалежності була відгороджена залізними турнікетами, відповідними цепочками внутрішніх військ, а також інших правоохоронців, комунальні служби займались своїми справами. Свідок вказує, що його було проінформовано ОСОБА_182 , що саме сьогодні (тобто 30 числа) необхідно до кінця забезпечити захід техніки під Новий рік на всю територію Майдана Незалежності , далі відбувся певний спір такий, якщо його можна було так назвати, з керівником, свідок пам`ятає, що були заперечення для чого це робити, якщо захід вже закінчився і день-два на Майдані вже нікого не буде, але ОСОБА_180 настояв, що потрібно забезпечити прибуття і розміщення, розташування, розкладання апаратури, техніки для Нового року тими наявними силами, які були на той момент. Свідок зазначає, що розмова тривала приблизно 15-20 хв., відбувалася на підвищених тонах у кабінеті ОСОБА_181 , після цього вони пішли на Майадн Незалежності , пройшлись по абсолютно тихому та спокійному ОСОБА_26 на той момент, піднялися до Жовтневого палацу. Свідок наголошує, що це не був інструктаж, бо відповідно до статутів він має інший вигляд, має іншу форму, методику проведення, це радше відбулася зустріч керівників, на якій було доведено до відома, що зараз буде третя чи четверта дія, яка полягає у тому, що необхідно забезпечити заведення техніки на Майдан , техніки новорічної на Майдан Незалежності . Були розподілені за наслідками проведених раніше таких дій, історично так склалося, що там були внутрішні війська які забезпечують від повідні цивільні обмеження, інші сили запрошують громадян на вихід, це було доведено на такій розмові-нараді і далі розпочали.

ОСОБА_178 зазначив, що ОСОБА_180 нічим не пояснював необхідність завезення техніки саме в нічний час, сказав, що отримав таку команду. Під час наради ОСОБА_180 ніяким чином не загострював увагу про те яким чином мають діяти підрозділи внутрішніх військ і Беркуту . Свідок звертає увагу, що такі дії проводились в четвертий, а можливо й п`ятий раз, свідок вказує, що він особисто мав спробу до 30-го числа, без ніяких нарядів чи резервів підійти до організаторів, знайти цих організаторів, запросити до розмови, запропонувати надати шлях для проїзду техніки, ця подія була абсолютно невдала, техніка під`їхала, там було дуже багато подій, десь було пошкоджено колеса.

Зазначив, що ОСОБА_180 сказав забезпечити прибуття техніки новорічної на територію Майдана Незалежності , це саме відбулося в кабінеті.

Він не пам`ятає такого щоб ОСОБА_180 комусь телефонував під час наради, свідок припускає, що скоріш за все - ні, але можливо він не запам`ятав.

ОСОБА_178 зазначив, що поблизу Жовтневого палацу присутні були ОСОБА_185 , ОСОБА_80 і окремі комендори регіональних підрозділів, свідок наголошує, що він вже акцентував увагу на тому, що це був не інструктаж, бо він відбувається відповідно до статутів, має форму і методику, в цьому ж випадку всі все знали, розуміли, свідок припускає, можливо комусь ОСОБА_180 щось напряму сам казав командирам чи керівникам, про те що щось потрібно робити, яким чином він це бачив. Свідок вказує, що біля Жовтневого палацу форма була така - зустрічі, обговорення часу початку, а потім вже початок. Керівників Київського Беркуту він знає тільки одного, на його пам`ять ОСОБА_54 там був, його свідок бачив.

Після інструктажу він йшов попереду, у нього був гучномовець, гучномовці ще були у кількох інспекторів громадської безпеки за допомогою яких вони запрошували, пропонували людям звільнити територію Майдана Незалежності не заважати заїзду техніки, не чинити опір працівникам міліції, такі ж самі дії вживалися інспекторами громадської безпеки, внутрішніми військами був виставлений кордон, був забезпечений периметр і всіма іншими силами». Свідок вказує, що він і раніше на допитах акцентував про це, якщо не вдаватися до оціночних суджень нажаль чи ні, свідок бере до уваги, що на початку всіх заходів, він чітко пам`ятає, коли люди спустились зверху від глобуса по Інститутській , люди спочатку йшли і на запрошення реагували абсолютно спокійно, десь відсотків 25 тієї території, яку намагалися забезпечити для укладання новорічних реконструкцій, тобто люди йшли самі. Свідок зазначає, що вже після дій-провокацій, які відбулись з різних сторін почалися бійки, почалися хаотичні сутички.

Спочатку було тихо, ніякого опору, провокативних дій ніхто не вчиняв і фактично до стели на початку наряди міліції запрошували людей на вихід і це відбувалося мирно. Свідок згадує, що палатку, яка була від Київської міської державної адміністрації, там були МЧС, швидка допомога, комунальна палатка, вони підходили до свідка з запитаннями як саме їм діяти, на що він відповідав, що діяти необхідно так як і всім. Свідок не може точно вказати в який час, що відувалось зі спливом десятирічного часу.

Повідомив, що не пам`ятає чи були серед співробітників беркуту, що витісняли мітингувальників, правоохоронці з сірими протиударними щитами. Свідок вказує, що всі щити сірого кольору як у Київського гарнізону так інших сил, всі були сріблясто-сірого кольору з дірками знизу та зверху.Укорочених щитів він не пам`ятає.

Після того як територія ОСОБА_26 була звільнена від мітингувальників, він особисто спілкувався деякий час з журналістами, вони знімали все, з`ясовували, питали його, уходив майже останній, тривалий час стояли офіцери з Головного Управління, мається на увазі ОСОБА_180 , свідок не пам`ятає точно чи був він біля будиночку ГАІ, біля перехрестя вул. Хрещатик та вул. Михайлівської, весь керівний склад, який тоді приймав участь у заходах перебували там, конкретизувати свідок не має можливості.

У нього був позивний « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Свідок зазначив, що з обвинуваченим не знайомий. Під час перебування на ОСОБА_25 обвинуваченого не бачив, не знає його.

Зазначив, що перший раз повідомив про необхідність залишення мітингувальниками ОСОБА_26 на самому початку. Свідок вказує, що ще з самого початку він спустився та з застосуванням гучномовця запрошував людей, це був постійний діалог з кимось, дзвонили, питали, з самого початку. Свідок попереджав мітингувальників на протязі довгого часу, практично допоки Майдан Незалежності не був звільнений.

Вказав, що поки не дійшли до стели, коли всі спускались було спокійно і люди виконували вказівки, перші дії сприймались нормально, люди реагували.

Провокаційні дії були по всій території ОСОБА_26 , свідок зазначає, що все ж таки такі дії йшли знизу з сторони пам`ятника летіли з бочок запалені дерев`яні конструкції. Свідок пригадує, що летіли банки з консервацією, оцінити звідки саме він не може, тому що для кожного це було в залежності в якому місці він знаходився, повної картини подій не має, бо знаходився знизу, лише те що перебувало в полі зору. Свідок вказує, що він бачив багато відео вже після цих подій і це також важливо, бо події відбувались 10 року тому картинка части формується тими відео, які дивився під час попереднього слідства у дуже великій кількості.

Повідомив, що окрім Київського Беркуту, інші підрозділи Беркуту з областей також знаходились на ОСОБА_25 , резерви вже були на той час, конкретну кількість свідок не пам`ятає, у максимальній кількості вони з`явились вже після 1-го грудня, з яких саме областей свідок зазначити не може.

Епізод коли поблизу пам`ятникам засновникам Києва міліціонеру був здійснений кидок палаючої дошки в плече він не бачив. Свідок не може відповісти чи керівники підрозділів інших областей знаходились на ОСОБА_25 поряд зі своїми підлеглими, тому що не знає усіх керівників. Свідок вказує, що вони мали бути поряд зі своїми нарядами, в такій близькості, яка дозволяє їм здійснювати керування, але він не бачив цього особисто.

Після того як організатори заходів оголосили про закінчення переважна більшість мітингувальників розійшлась з ОСОБА_26 . Свідок вказує, що за його досвідом ні один масовий захід не закінчувався відразу розходженням усіх людей ,як приклад, досвід революції 2004 року, вона закінчилась, були відповідні рішення, але на Майдані люди ще знаходились, хоча їх прости звільнити територію. Свідок зазначає, що мале місце схожі події і 29 листопада, усі розуміли, що все закінчилось це і було підставою спорів у ОСОБА_181 . Свідок згадує, що коли він з ОСОБА_119 спустились з Головного Управління на Майдан і підіймалися по Інститутській до Жовтневого палацу, вони пройшли через територію Майдану і це не був вже мітинг, люди спокійно відпочивали, ті люди які залишились, це були звичайні явища, коли залишаються навіть після подій Революції Гідності.

Щодо подій перешкоджання заїзду комунальної техніки на Майдан Незалежності бачив лише на відео. Свідок пам`ятає лише чорні укорочені щити, які були у спецроті Беркута, спец роти створені при кожному підрозділі, усіх регіональних, і АР Крим приїздив зі своєю спец ротою, спец роти відрізнялись за своєю формою завжди.

Не пам`ятає саме з якого регіону були спецпідрозділи Беркута .

Свідок ОСОБА_178 зазначив, що рішення про огородження було території Майдану Незалежності, маючи на увазі, що це було визначено по лінії Інститутській не беручи пішохідну частину, це зовнішня частина, нижня частина це по вулиці Хрещатик, по внутрішній частині це металеві конструкції стояли трохи правіше стели.

Питання витісняти людей на Хрещатику ОСОБА_182 , ні будь-яким іншим командиром не ставилось, свідок вказує, що йому незрозуміло навіщо виганяти людей. Комунальники готували дерев`яні конструкції, каток встановлювати, багато дерев`яних конструкцій.

ОСОБА_178 повідомив, що це не його рішення звільняти Майдан від мітингувальників, які стояли на тому місці де потрібно було встановлювати каток чи ялинку.

Крім ОСОБА_181 приймали рішення, щоб прибрати мітингувальників начальник ГУ і вище, вище заступник міністра, міністр.

На той час діяло положення про полки швидкого реагування Беркут і відновідно до нього, свідок припускає, що воно було в матеріалах кримінального провадження, згідно до цього положення керування особовим складом регіональних працівників міліції Беркута було покладене на МВС.

На запитання потерпілого свідок ОСОБА_178 повідомив, що він перебував на радіоканалі Головного Управління, на цьому радіоканалі працювали всі абсолютно, навіть сили, які приїхали з регіонів. Свідок зазначає, що у кожного підрозділу додатково була своє частота, для того щоб одна частота не забивалась, тому був один канал для Головного Управління, його чули абсолютно всі, кожний підрозділ мав власний радіозв`язок, щоб по ньому говорити, але командир чув і канал Києва , і в нього був свій внутрішній канал. Зазначив, що він не знає позивний столичного полку Беркут , ОСОБА_54 40.

Техніка виїздила з вулиці Інститутській під Глобусом за стелою і в бік консерваторії. Свідок стверджує, що до заходу силовиків техніка не могла заїхати, щодо кількості силовиків не пам`ятає, щодо норм та методик також. Свідок вказав, що йому відомо про мітингувальників, які мали ушкодження внаслідок дій силовиків щодо обставин цього йому не доповідали, він не знає.

Не бачив нікого, ОСОБА_189 побачив у самому кінці, коли територія Майдану була вільною, ОСОБА_181 побачив під ранок, коли почало світати, після того як бачив його в кабінеті, ОСОБА_189 і ОСОБА_122 так само.

По радіозв`язку чув, що відбулося все не так як планувалось, кількість людей не пам`ятає, відомо про розслідування подальших дій працівників міліції, але свідком цього не був, також повідомив, що йому не відомо що відбувалося за межами Майдану, всі інші ситуації знав тільки з матеріалів кримінального провадження. З журналістами під час цих подій спілкувався нормально, 5-го каналу не пам`ятає.

Форма встановленого зразка, передбачено положенням про підрозділ міліції Беркут, можливо в регіонах шили з різної тканини, могли бути різні відтінки, це не було одне замовлення на всіх. Свідок зауважив, що в однотонній чорній формі були працівники спецроти, вона є в кожному підрозділі, не пам`ятає хто саме в якій формі був, пам`ятає, що АР Крим був у коричневій формі.

Різні типи шоломів бачив під час розслідування кримінального провадження, але щодо маркування нічого сказати не може. Шолом сфера був сформований ще за радянських часів, спрямований на захист від ударної дії, звичайно, що вони не однотипні. Після масових заходів завжди є пошкодження шоломів та бронежилетів. Щодо цифр на шоломі знає, що так формували відповідні свої ознаки, щоб командир міг знайти своїх, нашивки невстановленого зразка могли бути, свідок припускає , що це могло бути через внутрішній наказ, на командирові полку Беркута таку нашивку не пам`ятає, чорні однотонні жилети без написів бачив, але не пов`язує їх саме з Київськими Беркутами , тому не буде про це стверджувати або спростовувати.

Утримується від побутових оцінок, щодо працівників міліції є розслідування, яке вже надасть свою оцінку, про те що це не потрібно було починати мною неодноразово зазначалось, можливо це доводили й інші ОСОБА_191 , рішення стосовно Беркутів окремо не приймалось, були внутрішні війська і працівники міліції Беркут, на той момент сил іншого ґатунку не було, потім доїхали зведені загони, патрульна служба, слідчі, оперативники, ці всі доїхали після 1-го числа, до цього з 21 по 30 наряди, які забезпечували охорону громадського порядку це були з двох категорій це внутрішні війська і полки Беркут , більше не було.

Свідок ОСОБА_178 зазначив, що розрахунок складався, діяли не відповідного нього, бо розрахунок складається на чітку дату, а спрогнозувати події не могли, тому щодо розрахунку дії відбувалися не в рамках встановлених статутів, розрахунок зробили інспектори, впевнений, що підписав ОСОБА_180 , керував ОСОБА_180 .

На питання потерпілого свідок ОСОБА_178 повідомив, що побачив ОСОБА_189 та ОСОБА_181 після того як події закінчились, за декілька годин, важко загадати за сплином 10 років, доля тих хто провокував міліціонерів свідку невідома, достатньо масово закидували, щоб почалися сутички, свідок вказує, що це був хаос, ефективного керування, ефективної роботи вже не було, свідок зазначає, що його завдання було чітке, яке сформоване історично - попереджати, він був у цивільній формі, знав багато політиків, їх на площі не було, прізвищ усіх не згадає.

ОСОБА_80 був у цивільному одязі, ОСОБА_185 також, про ОСОБА_181 не пам`ятає, 30 листопада працівники міліції мали працювати, документували все, не знає щодо конкретної роботи, щодо зачистки стели від мітингувальників свідок не може дати відповідь, бо він не давав такої команди, бачив сутички, щодо перевищення повноважень конкретно не бачив.

Вказав, що закликів по радіостанції бити людей не було, заклики про зупинення людей також не чув.

Команда «вперед» була, це був початок, означало про те, що мають заходити наряди працівників міліції і попереджати, а інші наряди внутрішніх військ розпочати режимне забезпечення виставлення цепочки навколо ОСОБА_26 , чи були якісь травми у працівників міліції або громадян на той момент свідок не пам`ятає, після того як свідком було запропоновано мітингувальникам розійтись і до того як ситуація переросла в хаос пройшло приблизно хвилин 20.

Показаннями свідка ОСОБА_17 наданими у судовому засіданні, який повідомив, що на листопад 2013 займав посаду заступника начальника управління начальника відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУ МВС України у м. Києві, до посадових обов`язків входило підготовка планів, розрахунків, забезпечення безпеки під час проведення політичних, культурно-видовищних та інших масових заходів, а також під час заходів за участю осіб відносно яких здійснюється державна охорона, свідок зазначив, що його безпосереднім керівником був ОСОБА_16 .

ОСОБА_17 повідомив, що у 20-х числа листопада 2013 почалися протести через те що на думку організаторів заходів колишній Президент України ОСОБА_136 відмовився підписувати асоціацію з ЄС, щодо конкретних організаторів свідок зазначив, що було багато заявок, спочатку це були різні громадські організації, потім приєдналися політичні партії, які на той час були в опозиції діючої влади.

29.11.2013 року перебував на ОСОБА_25 , протягом дня відбувалися звичайні заходи масових акцій, виступи з трибун, ближче до вечора на Майдан Незалежності намагалися заїхати автомобілі з підсилюючою апаратурою ВО «Батьківщина» та інших опозиційних партій, конфліктні ситуації між мітингувальниками та міліцією були, але вони носили локальний характер і в загальному були пов`язані з тим, що автомобіль із звукопідсилюючою апаратурою, який намагався заїхати на територію Майдана Незалежності вони пускали, далі люди почали перекривати проїзджу частину по вулиці Хрещатик, а працівники міліції намагалися відтиснути їх та відновити рух. Свідок пригадує, що далі з депутатами з опозиції приїхав начальник «Главка» та досяг домовленості про те, що автомобілі зі звукопідсилюючою апаратурою будуть стояти на ОСОБА_25 .

Його позивний був «Київ 10», радіостанція у нього була, далі свідок зазначив, що 29.11.2013 близько 12 години вже стало спокійно, вони попросили дозволу у ОСОБА_181 поїхати додому з ОСОБА_193 і ОСОБА_194 , однак він нам відмовив і сказав йти до Головного Управління, куди вони о 00:30 прийшли.

Він не має інформації про наради керівництва ГУ МВС України в м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада, тому що участі в них не приймав. ОСОБА_180 викликав свідка до себе в кабінет близько 3 години і сказав, щоб він покликав ОСОБА_189 і ОСОБА_195 й зайшли до нього. Коли вони зайшли до ОСОБА_181 , то він їм повідомив, що планується заїзд комунальної техніки, далі з його слів техніку до цього не пустили на Майдан Незалежності учасники акцій, і сказав, що будуть заїздити для встановлення малих архітектурних форм під новий рік. Далі свідок стверджує, що ОСОБА_180 з телефону ОСОБА_189 поставив задачу Кусюку, щоб той підвів Беркут до вулиці Інститутської зі сторони Жовтневого палацу, а також по телефону ОСОБА_196 про те щоб він запитав де знаходиться яка військова частина, на той час там було НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2 і відповідно сказав де вони мають розташуватися ланцюжками, ОСОБА_54 це командир Київського підрозділу Беркуту.

Він, ОСОБА_185 та ОСОБА_197 говорили, що ввезення техніки у нічний час призведе до конфліктних ситуацій на ОСОБА_25 , але на це була відповідь ОСОБА_181 , що це команда, її потрібно виконувати. Свідок зазначає, що від кого була команда ОСОБА_180 не сказав.

Прізвище Начальника ГУ МВС України у м. Київ ОСОБА_198 , свідок не пам`ятає чи називав ОСОБА_180 прізвища ОСОБА_199 , але зазначає, що було сказано є команда, вони будуть зараз заїзджати.

Після наради він перемістився разом з ОСОБА_185 та ОСОБА_182 , пішли пішки з Володимирської, 15 з ГУ до Жовтневого палацу, близько 4-ї години вони прибули до Жовтневого палацу, де вже зібралися керівник підрозділу Беркут міста Києва ОСОБА_200 , його заступники, керівники військових частин. Далі вони чекали ОСОБА_181 , але він подзвонив ОСОБА_201 і сказав нехай усі виходять по місцям.

Зазначив, що інструктаж з керівниками, які забрались - не проводився, усі присутні не розуміли, яке саме завдання має виконувати Беркут , і навіть внутрішні війська, що розташовувалися вздовж ОСОБА_26 . Свідок наголошує, що зазвичай такі заходи мають менший масштаб, ОСОБА_180 завжди приїздив особисто та керував. Далі, коли військовослужбовці почали виходити до Майдану Незалежності, свідок не пам`ятає, яка частина пішла першою, бо вони пішли не синхронно, з різних місць, Карантюку дали команду взяти мегафон та йти на Майдан, свідок зазначив, що він також не залишився на місці та пішов вздовж ланцюжка військо службовців внутрішніх військ з боку Інститутської , там стояла НОМЕР_1, далі пройшов вздовж ланцюжка по вулиці Хрещатик , там стояла військова частина НОМЕР_2 , і пішов до військової частини НОМЕР_3 , яка стояла зі сторони консерваторії, свідок наголошує, що там він і знаходився до половини п`ятої.

Не знає о котрій годині та за чиєю командою на Майдан Незалежності спустились підрозділи Беркут , але з допитів, які слухав свідок, команду «вперед» давав ОСОБА_185 , приблизно на початку п`ятої години. Свідок зазначає, він не бачив, що безпосередньо відбувалось поряд зі стелою Незалежності , він стояв поряд з консерваторією, там навіть чутно не було, що там відбувається щось серйозне, свідок лише почув по радіостанції, коли сказали кількість затриманих в автозаках, свідок був здивований цій інформації, бо йому не було нічого чутно.

На той час діяв Закон України Про міліцію ст. 14 працівник міліції міг, якщо його життю та здоров`ю загрожує небезпека або інші заходи, які були передбачені у цьому законі, тільки в цьому випадку він застосовує спеціальні засоби.

ОСОБА_17 повідомив, що під час витіснення мітингувальників в радіоефірі не передавали команди підрозділу Беркут, свідок зазначає, що безпосередньо під час сутичок він команд не давав, він давав команди лише коли йшов по ланцюжку внутрішніх військ, він давав команди щодо посунутись в ліво-право.

Вказав, що зі сторони консерваторії люди виходили, свідок зазначає, що з боку Інститутської мабуть не було можливості вийти, бо коли свідок пройшов вздовж ланцюжка НОМЕР_1, свідок повернув на Хрещатик , до нього підійшов командир, старший від в/ч НОМЕР_2 і запитав, що робити з людьми, які хочуть виходити, на що свідок відповів нехай виходять, тобто їм не поставили конкретну задачу і далі він мав транслювати цю команду тим хто стояли у ланцюжку, але свідок не знає чи цей командир повідомив про це іншим військовим, з боку консерваторії люди точно виходили, але свідок вказує, що людей виходило мало.

На той час він не розумів навіщо по периметру територія Майдану була оточена внутрішніми військами, а також в деяких місцях розміщувались турніки, на даний момент свідок вважає, що таким чином хотіли створити якусь картинку, але для чого свідок не розуміє. Свідок наголошує, що проводились навчання, заходи, в таких випадках, якщо б це було витіснення передбачались місця проходу громадян, згідно оперативного плану мали бути фільтраційні коридори, свідок не знає чи це була неправильно доведена команда ОСОБА_182 чи цей варіант був зроблений спеціально, свідок не може точно сказати, бо цього він не чув та досі не знає.

Поряд з консерваторією не бачив цивільних осіб з тілесними ушкодженнями, коли свідок спустився до підземного переходу та переходив на Майдан Незалежності з іншої сторони Хрещатика , він бачив у підземному переході багато людей з травмами, на той час свідок був шокований від кількості людей. ОСОБА_185 та ОСОБА_180 свідку нічого не казали, ОСОБА_185 був такий самий як і свідок, знав те що й він, тому що вони разом з кабінету дійшли до ОСОБА_181 , від ОСОБА_181 прийшли до Жовтневого палацу, тільки коли йшов до Жовтневого Палацу він міг щось казати, ОСОБА_180 нічого не казав.

Зазначив, що після п`ятої години, коли перейшов через підземний перехід, свідок побачив, що біля будиночку ДАІ стоїть ОСОБА_180 , який сказав йому йти в главк писати довідку, свідок для довідки отримував інформацію від штабу Головного Управління та Шевченківського районного управління, вона стосувалась подій, кількості звернення про побиття як з боку працівників міліції, так і отримання тілесних пошкодження працівниками міліції, статистичну інформацію, кількість затриманих, куди вони доставлені.

Під час наради ОСОБА_180 про витіснення мітингувальників не говорив, а повідомив про необхідність завезення техніки для встановлення, було зрозуміло, що це встановлення буде відбуватись не один день, свідку було незрозуміло, яка причина заведення техніки безпосередньо о четвертій ранку, вони знали, що акція закінчилась, спілкувались з багатьма учасниками акцій від громадських організацій, вони казали, що акція закінчена і вони будуть розходитися. Свідок вважає, що багато людей залишилось, бо у них не було можливості доїхати додому у пізній час.

До ОСОБА_26 він йшов від Жовтневого Палацу , спустився сходами, ОСОБА_197 спускався разом з ним, свідок вже не чув як ОСОБА_197 попереджав мітингувальників залишити площу, бо свідок пішов на Майдан Незалежності по вул. Інститутській направо, а ОСОБА_197 по сходам пішов до стели по сходам. Свідок зазначив, що не бачив як мітингувальники здійснювали супротив міліціонерам у момент, коли він йшов до ОСОБА_26 , єдине, що бачив свідок, коли він проходив по вул. Інститутській в сторону пам`ятника засновникам Києва, як молодики, як їх тоді називали «тітушки» з явними ознаками, далі свідок наголошує, що він чотири роки працював на масових заходах, він знав, які люди ходять дійсно за ідею з політичною або громадською ідеєю, але в цей раз він бачив саме як їх називали «тітушки», звичайні хлопці, спортсмени. На той час, коли свідок проходив, вони просто стояли прямо на постаменті.

Спілкування з учасниками акції проходило вдень 29-го числа, приблизно після обіду. Під час розмови вони повідомили свідку, що їх організаційний комітет прийняв рішення закінчити акцію. Свідок зазначає, що в розмові не згадувалось, що будуть робити далі зі сценою та апаратурою. Свідок вказує, що розмова велася з ОСОБА_206 .

Він не виключає те, що були люди самі по собі. Після 4-ї години з главку був свідок, ОСОБА_185 , начальник управління громадської безпеки, заступник начальника з громадської безпеки, потім прийшов ОСОБА_180 і заступник начальника головного управління, більше з главка свідок не пам`ятає, можливо було з групи документування, це підлеглі свідка, ОСОБА_207 був, ОСОБА_220 був, більше свідок не пам`ятає, але вони ніяких дій не робили, свідок команд не давав. Представники главку були в цивільному, можливо хтось був у форменому одягу, але свідок цього вже не пам`ятає. Свідок наголошує, що безпосередньо на місці знаходився командир полку ОСОБА_54 , тому якщо хтось з главка повинен був давати якусь команду, то цю команду мали транслювати через ОСОБА_105 . Свідок зазначає, що навіть сержант міліції, якщо він побачить, що працівник міліції скоює правопорушення, він має проінформувати командира цього міліціонера. А якщо брати з юридичної точки зору, то команду ОСОБА_209 міг дати тільки ОСОБА_180 , тому що командир Беркуту підпорядковується начальнику Головного Управління або начальнику управління громадської безпеки. Свідок зазначає, що теоретично свідок, ОСОБА_80 , ОСОБА_185 глобальні питання могли вирішувати, але вони не розуміли, які дії повинен виконувати Беркут на ОСОБА_25 , бо в період з 25-26 листопада на Майдані Незалежності ввечері неодноразово вивозили обладнання, ніяких конфліктів не було, усі підходили, домовлялися, там завжди знаходились депутати, з якими можна було вести розмову, домовлятися, ніяких конфліктів не було.

Зазначив, що в Беркута був командир полку, заступники командира полку, командири ротні, їх заступники, командири взводу, якщо командир підрозділу дав команду, то він мабуть дав якусь певну команду і командири нижчої ланки мали зупинити. Свідок вказує, що він не знає, які роти Беркуту були задіяні, бо в розрахунку писали тільки кількість підрозділу, який має бути задіяний без вказівки, які роти мають бути задіяні, наскільки свідок пам`ятає з керівників Беркуту був заступник ОСОБА_56 , ОСОБА_55 та командир ОСОБА_54 . На думку свідка перший зайшов Київський Беркут , свідка там не було, але він чув по радіозв`язку і з переговорів він розумів, що Київський Беркут .

Викликались й інші підрозділи, саме по областям свідок пригадати не може та з якої причини вони викликались. ОСОБА_180 особисто визначав в якій кількості потрібно задіяти беркутівців, він давав команду. Техніку свідок не бачив, на момент, коли він проходив по вулиці Інститутській та по вулиці Хрещатик комунальної та іншої техніки не бачив. Свідок вказує, що не розумів про якісь проблеми на ОСОБА_25 до того моменту як в радіоефірі прозвучало кількість затриманих. Свідок зазначає, він знаходився на частоті Києва, це центральна радіостанція, яка знаходилась у Головному Управлінні, на частоті полку міліції Беркут, полку патрульної служби свідок не знаходився.

ОСОБА_17 повідомив, що він не бачив укорочених щитів, нашивки «special team» бачив, в перекладі як спеціальна команда, але не звертав уваги на нашивки, в загальному це було у спеціальної роти столичного Беркуту, вони відрізнялися за кольором форми, одягу, якщо у всіх підрозділів Беркуту була п`ятниста форма, то у спец роти була чорного кольору. Свідок зазначає, що цифр чи номерів на беркутівській формі не пам`ятає, але бачив на шоломах військо службовців. Бронежилети чорного кольору з закліпками на Київському беркуті свідок не бачив, такий бронежилет він вперше побачив у командира Львівського беркуту, свідок припускає, що у Київського беркуту вони могли бути, але не масово.

Повідомив, що коли ОСОБА_180 з телефону ОСОБА_189 дзвонив ОСОБА_209 вони говорили про те, що беркут має підійти до ОСОБА_26 з сторони вул. Інститутської. Коли ОСОБА_185 дзвонив ОСОБА_209 , то свідок телефонував ОСОБА_196 і він з ним був на зв`язку, тому свідок особливо не звертав увагу на їх розмову, можливо частину розмови не чув. Далі свідок зазначає, що коли вони йшли після цього, вони не знали подальший план дій.

Надавати команди ОСОБА_209 він не міг, тільки ретранслювати команду ОСОБА_181 , а надавати команду не узгодивши її з ОСОБА_182 свідок не міг.

Також, на підтвердження події злочину та вини ОСОБА_3 у його вчиненні потерілим ОСОБА_5 надано суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженно оптичний диск, з даними що знаходяться на ньому, а саме відеозаписи та фото.

Стороною захисту на спростування вини ОСОБА_3 також надано суду та безпосередньо досліджено видео та фото матеріали, в яких відображені події на ОСОБА_25 , а саме відображені дії громадян щодо застосування насильства до працівників міліції. Також, копія клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме записів радіоз`язку ГУ МВС України в м. Києві від 06.12.2013 року надані стороні захисту з Офісу Генерального Прокурора з кримінального провадження №0000482 від 05.06.2020 у справі №757/32884/20-к, в якому зазначено в описовій частині, що в ході розслідування встановлено, що 29.11.2013 на Майдані Незалежності в м. Києві проводилися акції стосовно підписання угоди Україною про асоціацію з Євросоюзом , 29.11.2013 біля 13 години активісти «Євромайдану» поінформували працівників міліції про закінчення указаної акції та згортання сцени.

Надані сторонами докази суд вважає належними та допустимим.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 за наведених вище обставин які суд вважає доведеними, у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд враховує наступне. Так, з матеріалів провадження вбачається, що дійсно 30.11.2013 року обвинувачений в складі ПМОП «Беркут» прибув на Майдан Незалежності . Він входив до розрахунку сил і засобів виділених на забезпечення громадської безпеки в той день, будучи командиром 2 взводу 4 оперативної роти ПМОП «Беркут». Отримавши вказівки від керівництва свого підрозділу, керуючи своїм підрозділом у складі ПМОП «Беркут» спустився до ОСОБА_26 та у взаємодії з іншими підрозділами оточив у полукільце громадян які зібралися біля Монументу Незалежності . В подальшому, що підтверджують свідок ОСОБА_178 почалося попередження громадян щодо необхідності залишення ОСОБА_26 через гучномовці. Вказане підтверджується і переглянутими видеоматеріалами у судовому засіданні. Слід зазначити, що під час спуску підрозділів ПМОП «Беркут» з вулиці Інститутської на Майдан Незалежності попутно останні у мирний спосіб витісняли громадян зі сходів ТРЦ «Глобус» і велика частина громадян після попередження працівниками міліції залишили площу. В одночас, слід вказати, що певна група громадян біля пам`ятника засновкам Київа та в інших місцях Майдану Незалежності почали кидати у бік працівників міліції різні предмети, ще до початку активної фази витіснення людей з ОСОБА_26 , що підтверджується переглянутими відео та фото матеріалами. Однак, більшість людей які залишалися біля Монументу Незалежності ніякого фізичного насильства не чинила. В подальшому, після віддання ОСОБА_16 команди «вперед», що підтверджується прослуханими аудіозаписами рідоефіру співробітників міліції, показаннями свідків, потерпілих, відео та фотоматеріалами, співробтники ПМОП «Беркут» почали активно витісняти громадян з ОСОБА_26 , що прийняло на думку суду, хаотичний спосіб, і почалося застосування до громадян фізичної сили, насильства та спецзасобів в немотивованій кількості, тим самим перешкодивши проведенню мирної акції. В цей же час та за обставин викладених в обвинувальному акті, потерпілі отримали тілесні ушкодження від різних співробітників ПМОП «Беркут», що підтверджується висновками судових експертиз, слідчих експерементів та показаннями потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_3 керуючи своїм підрозділом на початку 4 години розпочав рух до Майдану Незалежності, про що сам не заперечував. Однак зазначив, що вподальшому втратив котроль (загубив) свій підрозділ і до кінця витіснення ним не керував, знайшовши його потім, сам до громадян фізичної сили та спец засобів не застосовував. До таких показань суд ставиться критично, вважає їх способом уникнення від відповідальності. Находження біля Монумента Незалежності ОСОБА_3 не заперечував, вказане підтверджується і копією розрахунку сил і засобів міліції, задіяних для забезпечення охорони громадського порядку в центральній частині міста Києва від 29.11.2013 року. Пояснення обвинуваченого, що останній втратив контроль за своїм підрозділом, спростовуються відеоматеріалами наданими свідком ОСОБА_213 , та потерпілим ОСОБА_214 з яких вбачається, що співробітники ПМОП «Беркут», займали позиції діяли ужгоджено, шикувалися, підпорядковувалися вказівкам керівників підрозділів. Підрозділ під керуванням ОСОБА_3 був споряджений сірими протиударними щитами, що підтверджується відеозаписом «301113p109» наданими телеканалом «1+1» у якому зафіксовано що після витіснення мітингувальників та звільнення території Майдану Незалежності співробітниками оперативної роти №4 ПМОП «Беркут», екіперовані протиударними щитами, за командою ОСОБА_3 вишикувалися у колону та організовано разом із іншими підрозділами, рушили через територію Майдану Незалежності в напрямку ТЦ «Глобус», а також файлами «519238», «519288» де зафіксований обвинувачений. Те, що це саме ОСОБА_3 підтверджується і висновком №295/1 від 31.08.2017 за результатами проведення портретної експертизи, згідно якого у файлах «519238», «519288» та « ОСОБА_3 » (фото ОСОБА_3 в форменому обсязі) зображена одна і та ж особа. Тому сумнівів у тому, що саме обвинувачений керував підрозділом який був споряджений сірими протиударними щитами у суда не виникає.

Показання потерпілих в частині впізнання ОСОБА_3 як особи яка керувала підрозділом з сірими протиударними щитами суд до уваги не бере, оскільки останні безпосередньо під час подій які відбувалися не впізнавали та не знали обвинуваченого. Усі показання які вони надавали під час досудового слідства ними надані після перегляду відеозаписів та концентрування слідчих уваги на особі яка керувала підрозділом.

В сукупності оцінюючи показання потерпілих та свідків у сукупності суд приходить до висновку, що загалом свідчення даних осіб стосуються загального перебігу подій на ОСОБА_25 30.11.2013 року, масованого застосування насильства з боку працівників правоохоронних органів до мітингувальників, перешкоджання з боку правоохоронців проведенню акції, організації проведення розгону громадян та отримання потерпілими своїх ушкоджень.

Слід також заначити, що питання щодо правомірності чи не правомірності наказів які віддавалися в той час посадовими особами, в тому числі щодо застосування працівників ПМОП «Беркут» в рамках даного кримінального провадження є не можливим та таким що порушить права осіб яким звинувачення в даному кримінальному провадженні не висувалося.

Твердження захисника, та посилання на норми національного законодавства, надане клопотання про тимчасовий доступ в якому вказувалося що організатори мітингу попередили про завершення акції про те, що співробітники міліції діяли в межах своїх повноважень щодо витіснення громадян з площі Майдану Незалежності, мітинг о 4 годині не мав права проводитися, суд до уваги не бере, оскільки вони суперечать статтям 64, 68 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом україни від 17.07.1997 року №475/97-ВР, яким гарантовано кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об`єднань. З досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що після завершення офіційного проведення мітингу у денний час доби, попередження про його завершення, та демонтаж звукопідсилючого обладнання на території Майдану Незалежності залишалося близько трьохсот осіб які продовжували перебувати на площі не порушуючи громадський порядок. Під час початку завезення матеріалів для монтажу новорічних споруд, були перешкоди комунальним службам, однак на думку суду, які не могли б спровокувати застосування такої кількості співробітників міліції, тим більше що монтаж даних споруд біля Монументу Незалежності, пам`ятнику засновників Києва з 29 та 30.11.2013 року не передбачалося, даних які б це спростовували суду надано не було. Тому вина обвинуваченого за ст. 340 КК України на думку суду є доведеною.

Твердження захисника про те, що у обвинуваченого не було умислу на вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України, спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними вище. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 безпосередньо перебував на Майдані Незалежності, керував своїм підрозділом (2 взвод 4 оперативної роти) який і був споряджений сірими протиударними щитами. Співробітники з якими в тому числі застосовували до громадян біля Монументу Незалежності фізичну силу, насильство та спецзасоби (кийки «ПР-73»). Як вбачається з показів потерпілих багатьом з них травми завдали, саме працівники зі щитами. Тобто саме він здійснював керівництво та координацію своїм підрозділом, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, перевищив свої владні повноваження, враховуючи обставини які склалися на ОСОБА_25 . Тому вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України на думку суду повністю доведена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме, умисних діях, що виразилися у перевищенні влади та службових повноважень, що супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 365 КК України; умисних діях, що виразилися в незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів службовою особою, вчиненому групою осіб без попередньої змови, передбаченого ч.1 ст.28, ст. 340 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, не намагався уникнути слідство та суд. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі за ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України, із застосуванням статті 75 КК України; у вигляді обмеження волі за ч.1 ст.28 ст.340 КК України, та застосуванням додаткових мір покарання відповідно до статті, 55 КК України у вигляді заборони права обіймати посади у правоохоронних органах за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України. Однак враховуючи, що відповідно до ст.12 КК України, злочини, передбаченіст.340 КК України є нетяжким злочином, а з моменту вчинення злочину минуло більше п?яти років то відповідно до ст. 44, 49 КК України обвинувачений підлягає звільненню від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі заявлений ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та інших підозрюваних у кримінальних провадженнях №0001029, №0001982, №0000033, №0001025 про відшкодування моральної шкоди то відповідно до ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені ст. 1166 та 1167 ЦК України.

Відповідальність до загальних підстав цивільно-правової відповідальності шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи у заподіяння шкоди. При відсутності хоча б однієї з вказаних умов на відповідача не може бути покладено зобов`язання по відшкодуванню шкоди.

У частині 1 ст.1172 ЦК зазначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом ст.1174 ЦК шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою,Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням положень статей 1172, 1174 ЦК для покладення на юридичну особу відповідальності за наслідками вчинення кримінальногоправопорушення необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності, так і спеціальних, зокрема, перебування у трудових (службових) відносинах з юридичною особою або фізичною особою-роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкції, але доручається юридичною або фізичною або особою спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 відповідно до наказу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 14.11.2012 №622 о/с ОСОБА_3 призначений на посаду командира взводу №2 оперативної роти №4 полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві. Тобто обвинувачений не перебував у трудових (службових) відносинах з МВС. Слід зазначити, що ГУ МВС України в м. Києві є окремою юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями (ст.96 ЦК України).

Постановою Кабінету міністрів України №730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», вирішено ліквідувати територіальні органи Мвс України, зокрема і Головне управління МВС як юридичну особу публічного права, натомість створити Головне управління Національної поліції в місті Києві. У данному випадку КМУ прийнято рішення не про реорганізацію, а про повну ліквідацію органів внутрішніх справ.

На підставі зазначеної Постанови №730 від 16.09.2015 року 06.11.2015 до ЄДРПОУ внесено відомості про початок процедури припинення ГУ МВС України в м. Києві (ідентифікаційний код юридичної особи - 08592201).

Згідно до частинами першою, п`ятою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

ГУНП в місті Києві - територіальний орган Національної поліції, який є юридичною особою публічного права відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2915 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Отже, ГУНП в місті Києві не є правонаступником ГУ МВС України в місті Києві, оскільки відповідно до пункту 5 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону №580 «Про Національну поліцію» передбачено втрату чинності Закону України «Про міліцію», що з 07.11.2015 міліція в Україні як державний орган виконавчої влади припинила своє існування.

Аналіз положень ст.51 ЦПК та судової практики вказує на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а установлення належності відповідачів й обгрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тому суд приходить до висновку, що відповідно до положень ст.1174 ЦК України не є належним відповідачем в даному випадку Головне управління Національної поліції в м.Києві та Міністерство внутрішніх справ України та за наявності підстав, стягнення коштів в судовому порядку повинно здійснюватись з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. А відтак, у задоволенні позовних вимог до МВС України та ГУНП як до неналежних відповідачів необхідно відмовити.

Що стосується інших відповідачів то слід зазначити, що позивачем зазначено багато відповідачів які не є учасниками розгляду даної справи та ще коли невизначених осіб в рамках інших проваджень, що є неприпустим взагалі.

Тому, враховуючи що при даному судовому розгляді встановлена лише вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.365, ч.1 ст.28 ст.340 КК України з останнього необхідно стягнути моральну шкоду частково.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних стараждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.9 постанови «Про судовому практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічні тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, обставини справи, враховуючи що потерпілому протиправними діями обвинуваченого завдано фізичний біль, він отримав тілесні ушкодження, ображено його особисту гідність, порушено конституційна права потерпілого. Керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь потерпілого, визначивши до стягнення 100000 гривень.

Судові витрати по справі необхідно стягнути з обвинувачених на користь держави.

Речовідокази по справі: залишити в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, ст.49, 55, 74 КК суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 28, ч.2 ст.365 КК України (в редакції Закону України №746-VII від 21.02.2014 року) та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на - 5 (п`ять) років та додаткової міри покарання на підставі ст. 55 КК України заборонивши обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком - 3(три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, періодично зЧявлятися в ці органи для реєстрації.

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ст. 340 КК України (в редакції Закону України №2341-14 від 05.04.2001) та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді обмеження волі строком на - 3 (три) роки.

На підставі ст. 49, ч.4 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч.1 ст.28 ст. 340 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 солідарно на користь держави процесуальні витрати у сумі 4333 (чотири тисячі триста тридцять три) гривні.

Цивільний позов по справі заявлений ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та інших підозрюваних у кримінальних провадженнях № 0001029, № 0001982, № 0000033, № 0001025 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 100000 (ста) тисяч гривень.

Речові докази по справі: залишити в матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1