Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7213/23
Провадження №: 1-кп/332/524/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000248 від 21.10.2023, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, має двох малолітніх дітей, 2011 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «рядовий», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 06 жовтня 2023 року № 286 рядового військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-снайпера 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та, проходячи її на посаді стрільця- снайпера 1 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21 жовтня 2023 року, приблизно о 13:00 год., перебуваючи у місці несення служби, на території тимчасового пункту дислокації 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону ВЧ НОМЕР_1 на околицях АДРЕСА_2 , у присутності заступника командира аеромобільного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати наказ заступника командира аеромобільного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 , направлений на реалізацію бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 № 85/дск від 21 жовтня 2023 року, щодо висування на бойові позиції та заміни інших військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які виконували бойові завдання на визначених позиціях на околицях села Мала Токмачка, Малотокмачанської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області для виконання бойових завдань, направлених на ведення спостереження за противником та здійснення оборони, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, 30 листопада 2023 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначивши, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в присутності захисника, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Згідно із ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин. Відповідно до ст. 12, ч. 4 ст. 402 КК України та ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є військовослужбовцем.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

З огляду на те, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільствана та враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; беззаперечне визнання винуватості обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, не настання тяжких наслідків від вчиненого, наявності міцних соціальних зв`язків, участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, стану здоров`я обвинуваченого, відсутність судимостей, відсутності обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та про можливість застосування статті 69, статті 62 КК України і призначення покарання у виді тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року, до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 грудня 2023 року включно, який обчислюється з 21 жовтня 2023 року.

За змістом частини 5 статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Так одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців (пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

На підставі статті 72 КК України необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку: один день позбавлення волі за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, а саме: з 21 жовтня 2023 року по дату набрання вироку законної сили.

Оскільки призначається покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30 листопада 2023 року по кримінальному провадженню № 0000248 від 21.10.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України за ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді двох років тримання під вартою.

На підставі ст. 62 КК України замінтити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років позбавлення волі на покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на ДВА роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 21.10.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період часу з 21.10.2023 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1) обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1