Провадження № 11-сс/4823/512/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя вказав, що існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням характеру та тяжкості кримінального правопорушення в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який розуміючи тяжкість можливого покарання може ухилитися від слідства та суду, не повернутися до місця несення служби, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, свідчать, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді, як необґрунтовану просить скасувати, відмовити у задоволенні клопотання слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Аргументує тим, що клопотання слідчого не містить чіткого, докладного обґрунтування наявності ризиків, зазначених у клопотанні, крім того, сам виклад фактичних обставин справи є невірним та спростовується навіть тими доказами, які були долучені до клопотання.

Відповідно до повідомлення про підозру станом на 25 жовтня 2023 року місцезнаходження солдата ОСОБА_8 невідоме. Однак, серед доказів, які були надані слідчим, мається пояснення ОСОБА_8 від 18 липня 2022 року. Будь-яких матеріалів, які б підтверджували вручення повісток, викликів, оголошення ОСОБА_8 в розшук стороною обвинувачення надано не було. Рапорт щодо факту втечі підозрюваного від 25 жовтня 2023 року не є допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст. 103 КПК України, тому дана обставина не є підтвердженою, тому посилання суду на неї необґрунтоване.

Звертає увагу на те, що в матеріалах маються дані про зняття ОСОБА_8 з котлового забезпечення, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення грошового забезпечення, що в сукупності свідчить про те, що з 06 липня 2022 року солдат ОСОБА_8 фактично відсторонений від виконання службових обов`язків. Таким чином, в матеріалах відомості, які підтверджують самовільне залишення військової частини ОСОБА_8 лише за період з 04 по 18 липня 2022 року, надалі він був відсторонений від служби та знаходився за місцем реєстрації, а тому, захисник вважає, що доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного надано не було.

Вказує на те, що у клопотанні слідчого висловлено виключно оціночні судження які об`єктивно не обґрунтовані, а є лише припущенням сторони обвинувачення щодо вчинення підозрюваним певних дій, що вказує на невиконання слідчим вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України та невідповідність поданого ним клопотання цим вимогам. У разі виявлення невідповідності клопотання положенням ст. 184 КПК України суд мав відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, вказував на недоведеність ризиків та відсутність їх обґрунтування в оскаржуваній ухвалі, а також звернув увагу на невідповідність поданого слідчим клопотання вимогам ст. 184 КПК України, просив відмовити у задоволені клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Частиною першою статті 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Вказуючи на те, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам вищевказаної статті, захисник не вказує в чому саме полягає не відповідність.

Зміст клопотання слідчого відповідає всім вимогам, визначеним законодавцем, в тому числі містить посилання на докази, які вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, а також відомості, що свідчать про наявність ризиків можливої неналежної поведінки підозрюваного, дані про його особу, а також долучені всі матеріали, які сторона обвинувачення вважала такими, що підтверджують викладені у клопотанні обставини.

Доказів того, що клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства захисником не надано, викладені у ньому доводи не спростовані, а тому слідчий суддя вірно прийняв клопотання до розгляду по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_8 , підозрюється у тому, що грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 04 липня 2022 року, близько 20 год., в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначено за адресою: АДРЕСА_2 .

За даним фактом слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, 19 липня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25 жовтня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_8 та доставлений до Чернігівської міської лікарні №3 з метою його обстеження, після проходження якого підозрюваний втік.

27 жовтня 2023 року ОСОБА_8 був затриманий оперативним підрозділом Четвертого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань та доставлений до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, де о 15 годині 55 хвилин був складений протокол його затримання та в цей же день ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку, як помилково вважає сторона захисту.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми на етапі досудового розслідування для вирішення питання про необхідність застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язана саме із самовільним залишенням місця несення військової служби, на яку він тривалий час не прибував, місце його перебування не можливо було встановити. Більш того, будучи затриманим 25 жовтня 2023 року, після проведення медичного обстеження, він втік з лікарні та переховувався два дні, що вказує на обґрунтованість вказаного стороною обвинувачення ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не тільки з підстав тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, але і зважаючи на характер кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, та його поведінки після затримання.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 як військовослужбовець матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань на його користь, адже вони проходять службу в тій же військовій частині, отже, реальним є вказаний стороною ризик, який триватиме аж до моменту допиту цих свідків в судовому засіданні.

З вищевказаних підстав реальним та підтвердженим, на думку колегії суддів, є і ризик можливого створення підозрюваним штучних доказів та підбурювання осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань про наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у розташуванні військової частини.

Можливість продовження підозрюваним вчинення кримінального правопорушення підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, є триваючим, він понад рік уникав проходження військової служби, а тому можливість подальшого уникнення ним проходження зберігається, даних про те, що ОСОБА_8 має намір повернутись до виконання своїх службових обов`язків стороною захисту не надано, отже цей ризик на даний час є реальним та обґрунтованим.

Аргументи сторони захисту про відсутність відомостей того, що ОСОБА_8 перебував в розшуку не приймаються до уваги, адже він не мав статусу підозрюваного до 27 жовтня 2023 року, отже, не міг бути оголошений в розшук, весь цей час він уникав проходження військової служби, з якої не був звільнений, адже відсторонення не звільняло підозрюваного від обов`язку прибути до військової частини, з наказами командира про своє відсторонення та позбавлення грошового забезпечення він ознайомлений не був, отже, більше року він уникав проходження саме військової служби, а не досудового розслідування, як помилково вважає захисник.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_8 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Усі наведені стороною захисту обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_8 , без зміни.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4