№ 1-кп/183/1806/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001022 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на особливий період, стрільця санітара 2 взводу охорони роти управління батальйону управління військової частини НОМЕР_1 з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 40 від 27.02.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізовано та зараховано в списки особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця санітара 2 взводу охорони роти управління батальйону управління військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_7 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Так, ОСОБА_7 23 жовтня 2022 року близько 15.10 год., перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,47 % проміле), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині автодороги по вул. Лісовій смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, де поблизу бетонної електроопори №25/27, водій ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно, розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, відволікся від керування та змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми діями водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9.: «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 10.1.: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9 (б).: «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и"».

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої водій автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правого наколінника латерального надвиростка правого стегна (область правого колінного суглобу), правостороннього гемартрозу (кров у колінному суглобі), садна в області правого колінного суглоба, струсу головного мозку, посттравматичної перфорації (розриву) лівої барабанної перетинки, гострої лівобічної змішаної та правобічної сенсорної туговухості, саден на лобі, лівому передпліччі, лівої кисті, лівого стегна, синців в області лівого ліктьового суглоба, на правому стегні, забитої рани на п`ятому пальці лівої кисті, у своїй сукупності, відносяться до середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком більш як 21-н день.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Вказав, що він 23.10.2023 року прийшов з наряду. Зранку після чергування вжив 150 грам горілки. Після цього, близько 15.00 години сів за кермо свого автомобіля «Мітцубісі» та попрямував в бік м. Павлограда Дніпропетровської області. По дорозі відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота Кемрі», під керуванням ОСОБА_4 . Вказав, що після ДТП він втратив свідомість, коли прийшов до тями, був вже у лікарні з травмами. Цивільний позов визнає повністю в частині матеріальної шкоди. Щодо моральної шкоди визнає її в розмірі 10 000,00 грн. Вказав, що на даний момент виплатив обвинуваченому в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засідання пояснив, що він наразі проходить військову службу. 23.10.2023 року він їхав з військової частини НОМЕР_4 . Проїжджаючи повз військової частини НОМЕР_5 , раптово відчув удар, від якого в автомобілі, яким він керував, спрацювали подушки безпеки. Він вийшов з автомобіля та зрозумів, що відбулося зіткнення. Після чого викликав працівників поліції. Вказав, що він отримав травми, які зазначені в обвинувальному акті. Додав, що до початку судового розгляду він озвучував суму за відшкодування, однак ОСОБА_7 сказав, що це багато та поїхав, більше він його не бачив до першого судового засідання. Цивільний позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Просить суд стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 100 000,00 грн., оскільки тривалий час він не міг виконувати на роботі свої обов`язки, бойові завдання. Зазначив, що обвинувачений дійсно виплатив йому в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної 10 000,00 грн. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченимОСОБА_7 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Разом з тим, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем мешкання та місцем служби характеризується позитивно.

Зокрема, суд бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_4 , який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі, однак на рівні мінімальної санкції статті, з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 334 430,00 грн., моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., суд дійшов наступних висновків.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому спричинена матеріальна шкода у вигляді витрат, пов`язаних з пошкодженням автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Крім того, злочином йому було завдано моральну шкоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суду у якості доказів надані наступні документи: виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2501/654; довідку військово-лікарської комісії №333 від 24.11.2022 року; поліс ОСЦПВВНТЗ №210979514 ПрАТ «СК «ВУСО»; заяву на видачу готівки від 30.11.2022 року; заяву на видачу готівки від 28.11.2022 року; висновок експерта №1711/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ від 09.11.2022 року; акт № 31 від 02.11.2022 року, квитанцію до акту №31 на суму 2500,00 грн., акт №24/10 виконаних робіт від 24.10.2022 року на суму 1700,00 грн.; договір купівлі - продажу транспортного засобу 8295/23/000529 від 07.01.2023 року з актом огляду реалізованого транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка спричинена у зв`язку з пошкодженням автомобіля потерпілого, обґрунтований та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд бере до уваги посилання позивача на висновок експерта №1711/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 09.11.2022 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу-автомобіль «Toyota саmrу», р/н НОМЕР_3 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 510 230 (п`ятсот десять тисяч двісті тридцять) грн. 09 коп.

Разом з тим, суд бере до уваги, що страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» в межах страхового полісу ОСЦПВВНТЗ №210979514 від 10.09.2022 року позивачу, за пошкодження від ДТП належного йому транспортного засобу автомобіля Toyota саmrу», р/н НОМЕР_3 , було сплачено 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Крім того, за послуги евакуатора для транспортування пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Toyota саmrу» р/н НОМЕР_3 , позивачем було сплачено 4 200,00 ( чотири тисячі двісті) грн., (що підтверджується актами №31 від 02.11.2022 року з квитанцією до Акта №31 на суму 2500,00 гривень та актом №24/10 виконаних робіт від 24.10.2022 року на суму 1700,00 грн.), однак суд у якості належних доказів може враховувати лише ті з них, які супроводжуються доказами.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат підтверджених належними доказами, а саме: висновком експерта №1711/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ від 09.11.2022 року, вартість якого складає 510 230 (п`ятсот десять тисяч двісті тридцять) грн. 09 коп.; квитанцією до Акта №31 на суму 2500,00 грн., актом №24/10 виконаних робіт від 24.10.2022 року на суму 1700,00 грн., тобто в загальній сумі 514 430,09,09 грн.

При цьому суд враховує страховий поліс ОСЦПВВНТЗ №210979514 від 10.09.2022 року, відповідно до якого позивачу, було сплачено 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн.

Тобто, сума невиплаченої матеріальної шкоди становить 354 430,09 гривень.

Водночас, сума матеріальної шкоди, яку просив стягнути позивач на початку судового розгляду, становить 334 430,00 гривень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, з врахуванням позовних вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, які склали 334 430,00 гривень та коштів в сумі 30 000,00 гривень, сплачених ОСОБА_7 в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодуванням матеріальної шкоди 304 430 гривень 00 копійок.

Саме в цій частині суд вважає матеріальну шкоду обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає відшкодуванню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілому ОСОБА_4 протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення злочину; душевних стражданнях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

При визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд вважає, що вона визначена з урахуванням перенесеного потерпілим стресу, порушенням способу його життя та життя його родини, пов`язаного з лікуванням, погіршенням стану здоров`я та проходженням курсу лікування.

Суд також враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 50 000,00 грн.

При цьому суд враховує, що в ході судового розгляду ОСОБА_7 було сплачено потерпілому 10 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодуванням моральної шкоди 40 000 гривень 00 копійок.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При цьому, вирішуючи долю автомобіля, марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яку було визнано речовим доказом згідно постанови про визнання речових доказів від 28.10.2022 року, суд враховує, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.01.2023 року, зазначений автомобіль було відчужено на користь ОСОБА_9 (44-47).

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів, які складають 6 607,30 грн. (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи обставин і механізму ДТП № СЕ-19/104-22/36889-ІТ від 16.02.2023 року у сумі 3775,60 грн., висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3435-ІТ від 28.12.2022 року у сумі 1510,24 грн., висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3434-ІТ від 29.12.2022 року у сумі 1321,46 грн.).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази:

-автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити за належністю обвинуваченому ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - залишити за належністю.

Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодуванням матеріальної шкоди 304 430 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодуванням моральної шкоди 40 000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимогОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 6 607 гривень 30 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1