Дата документу 16.10.2023
Справа № 334/1864/23
Провадження № 1-кп/334/439/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000121 від 17.01.2023 року у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження троку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Відносно кожного з обвинувачених продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може спонукати кожного з них з метою уникнення від відповідальності, переховуватися від суду або взагалі виїхати на тимчасово окуповані території. Обвинувачені раніше підтримували спілкування з родичами потерпілого, їм добре відоме їх місце проживання, тому кожен з них може незаконно впливати на останніх. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були раніше неодноразово засудженні за вчинення корисливих злочинів, не працюють, не мають законного джерела доходів, тому можуть знову вчинити новий злочин.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечувала. ОСОБА_7 має сім`ю, стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання. У разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, мати готова взяти на себе обов`язок забезпечити його усім необхідним.

ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, вказувала що клопотання необґрунтоване, ризики не доведені, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження кожному з обвинувачених строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальне правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_6 не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, відсутнє офіційне джерело доходу, був неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів.

ОСОБА_7 не одружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, відсутнє офіційне джерело доходу, був неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів.

У обвинувачених відсутні стійкі соціальні зв`язки, по справі судовий розгляд не закінчено, не усі свідки допитано, тому суд приходить до висновку, що стосовно кожного обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З моменту взяття кожного обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинувачених, серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує кожному з них у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд не знаходить підстав для обрання іншого запобіжного заходу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а доводи обвинувачених та захисту не знайшли свого підтвердження у суді.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 371,372,376 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 14 грудня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - по 14 грудня 2023 року включно.

Проголошення повного тексту ухвали 17.10.2023 року 15 год. 00 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1