Справа № 626/125/24
Провадження № 1-кп/626/102/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград матеріали кримінального провадження №0001115 за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Улянівка Красноградського району Харківської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, інвалід 3 групи, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше засуджений Красноградським районним судом Харківської області 27.03.2023 року за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 25 жовтня 2023 року приблизно о 23-й годині знаходився поруч з територією паркувального майданчику за адресою: вулиця Нафтовиків в с.Наталине Красноградського району Харківської області. На території помітив автомобіль марки Mercedes-Benz моделі 190D, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_5 , що коштував 121886,96 грн., яким вирішив заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, повторно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння автомобілем марки Mercedes-Benz моделі 190D, обвинувачений ОСОБА_3 за допомогою ключа запалення здійснив запуск двигуна автомобіля та поїхав, таким чином заволодівши ним та розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, дати пояснення погодився. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, врахувати, що він є особою з інвалідністю молодого віку, розкаявся у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення і кваліфікує його дії за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч 2 ст.289 КК України є тяжким.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, проживає з бабусею ОСОБА_6 , 1960 року народження, вироком Красноградського районного суду Харківської області 27.03.2023 року засуджений за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, є особою молодого віку, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, транспортний засіб повернуто. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи обставини справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого , особу винного, зокрема те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, є інвалідом ІІІ групи з дитинства та особою молодого віку , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого, кількох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення транспортного засобу потерпілому), а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 69 КК України ОСОБА_3 слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України, у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна, що буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення нових правопорушень. Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27.03.2023 року за ч.1 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Обвинувачений до повного відбуття покарання за попереднім вироком вчинив новий злочин. Тому суд вважає вірним, на підставі ст.71 КК України, що до покарання призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, необхідним є вважати продовженою дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 . Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання за даним вироком приєднати ОСОБА_3 , частково покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у виді 1 місяця позбавлення волі.

За сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_3 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Вартість витрат на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 956 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по справі, визнані та приєднані як речові докази, вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1