Справа № 761/4020/23
Провадження №1-кп/761/2487/2023
В И Р О К

іменем України

23 листопада 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003599 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2022 у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, в офіційному шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований (має постійний підробіток), зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , (тимчасово проживає за місцем підробітку: АДРЕСА_2 (номер засобу зв`язку НОМЕР_1 ), в силу ст. 89 КК України не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 , будучи раніше тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_5 , а саме: постановами Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2022 05.10.2022 i 21.10.2022, які набрали законної сили, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї сестри ОСОБА_5 , 09 грудня 2022 року близько 01:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , що є місцем їх спільного проживання, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, почав висловлюватися нецензурною лайкою в її бік, чинити моральний та психологічний тиск, принижувати гідність, погрожувати застосуванням фізичної розправи, отже, внаслідок актуальної сімейної ситуації, а саме поведінки ОСОБА_4 , у ОСОБА_5 наявні зміни в емоційному стані почуття приниженої гідності, безпорадності, знижений настрій, емоційна напруга, лабільність, схвильованість, насторога щодо майбутнього, тривожні очікування нових скандалів, певні страхи та побоювання, що погіршують її соціальне функціонування та знижують якість життя, є психотравмувальною для останньої, викликало зміни в її психоемоційному стані моральні страждання.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззаперечно визнав, дав вичерпні показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку, пояснив, що проблеми та конфлікти із сестрою почалися, після того як вони стали проживати разом, на теперішній час вони проживають окремо, намагаються налагодити відносини, суперечок уникають, він просить вибачення у потерпілої.

З урахуванням думки обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, із застосуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які викладені в обвинувальному акті. Суд такі показання вважає логічними, послідовними і правдивими, наданими останнім добровільно.

Наведене свідчить про його щире каяття.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою останній перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, так, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному каятті, дані, які характеризують його особу.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Також із урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого діяння, тяжкості кримінального правопорушення, встановленої судом пом`якшуючої обставини, відсутності обтяжуючих, відомостей щодо особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливе застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України та звільнення його від реального відбування основного покарання у виді обмеження волі, але в умовах здійснення за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, встановивши йому іспитовий строком та покласти обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід не застосовувався та підстав для його застосування судом не встановлено.

Цивільний позов не подавався.

Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1