Справа № 202/5922/23
№ 1-кп/202/597/2023
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0004565 від 10.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єкатеринбург РФ, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на безпідставне обвинувачення, на незаконність затримання, що прокурором у своєму клопотанні не було доведено ризиків на які він посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просила відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Обвинувачений підтримав свого захисника та додав, що не вчиняв інкримінований йому злочин.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання судом враховується особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Право на свободу є основним правом людини. Конституція України, загальновизнані принципи та норми міжнародного права та міжнародних договорів України допускають можливість обмеження права на свободу лише тією мірою, якою воно необхідне у визначених законом цілях та у встановленому законом порядку.

Обмеження прав і свобод можуть бути виправдані громадськими інтересами, якщо такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними, пропорційними та необхідними для захисту конституційно значущих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинності дотримується балансу між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, та важливістю права на свободу особистості.

З урахуванням цього запобіжний захід, що обмежує свободу, - взяття під варту - застосовується виключно в тому випадку, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Вирішуючи питання про продовження терміну дії обраного запобіжного заходу, суд пам`ятає про необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та випливають зі статті 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

При цьому, обговорюючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, суд розуміє, що санкція статі кримінального кодексу, за якою він обвинувачуються, передбачає покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, тому тяжкість пред`явленого звинувачення та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. У той же час обраний запобіжний захід є гарантією виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд, зважуючи ризики, що стали підставою для обрання обвинуваченому саме такого запобіжного заходу, вважає, що вони не відпали і продовжують діяти, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом продовжується виходячи з неможливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений зареєстрований та мешкає у м. Краматорську, тому у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до місця реєстрації та мешкання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим, що значно посилює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд розуміє, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою і у справі ще не прийнято рішення, проте розумні строки розгляду справи судом не порушені.

Доводи сторони захисту про безпідставність обвинувачення, незаконне затримання потребують правової оцінки разом з наданими сторонами кримінального провадження доказам, на стадії розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд не може вдаватись до оцінки доказів, навіть якщо вони досліджені судом, це є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оцінка доводам захисника буде надана в нарадчій кімнати під час ухвалення вироку.

З огляду на те, що під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК, суд, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_4 , обвинуваченому за ч. 3 ст. 114-2 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.11.2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий: ОСОБА_1