Справа № 442/901/24
Провадження № 1-кс/442/224/2024
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід

12 лютого 2024 року місто Дрогобич Львівської області

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дрогобичі по вул. Лесі Українки, 32 заяву судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи № 442/901/24, провадження № 1-кп/442/120/2024, про обвинувачення ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 заявила самовідвід від розгляду справи № 442/901/24, провадження № 1-кп/442/120/2024, про обвинувачення ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Заява про самовідвід вмотивована тим, що оскільки згідно з обвинувальним актом, у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_5 , яки є адвокатом та неодноразово брав участь у судових засіданнях Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. ОСОБА_5 обвинувачується у зловживанні впливом, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вприв на прийняття рішення суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Крім цього, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської облиті ОСОБА_6 допитана як свідок, а відтак вірогідна необхідність її допиту в судовому засіданні.

У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до вимог частини 4 ст. 107 КПК України, фіксування такого судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням норм діючого законодавства, приходжу до наступного висновку.

Статтею 75 КІІК України визначено перелік обставин, згідно яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може браги участь у кримінальному провадженні. Згідно п. 4 ч.1 вказаної статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 9 даного Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

В силу ст. ст. 75, 80 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. За наявності підстав, передбачених ст. 75-76 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Із змісту ст. 81 КПК України вбачається, що заява про самовідвід може бути подана тим суддею, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження або скарга.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може братии участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

Відповідно до ч.1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі у будь-якому процесі, зокрема, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Як встановлено в процесі розгляду заяви, відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ, суддю ОСОБА_3 визначено суддею для розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

ОСОБА_5 є адвокатом та неодноразово брав участь у судових засіданнях Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст.75, ст.76 КПК України визначено чіткий перелік підстав, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Відповідно до ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ж ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

У той же час, згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 допитана як свідок, а відтак існує вірогідна необхідність її допиту в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, вважаю, що викладені у заяві судді ОСОБА_3 , доводи щодо необхідності її відводу від участі в зазначеній справі є обґрунтованими, та з метою уникнення сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та упередженим судом, заява судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. ст.1-2, 7-29, 35, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, задовольнити.

Відвести суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Справу № 442/901/24, провадження № 1-кп/442/120/2024, про обвинувачення ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, передати до канцелярії Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала, в силу ч. 2 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою зазначеної статті.

Суддя ОСОБА_7