ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3041/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1939/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 111-1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000124 від 16.01.2023 за частиною 4 статті 111-1 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.01.2023.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки повний текст ухвали отримав через «Електронний суд» 01.12.2023, змінити ухвалу суду від 27.11.2023 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що обвинувачений визнає вину частково, не погоджується лише з кваліфікацією його діяння. ОСОБА_6 не здійснює господарську діяльність, яка є ознакою інкримінованого йому злочину, не передавав матеріальні цінності, не є фізичною особою-підприємцем, лише використовував в роботі електрика інструмент та матеріали, які залишилися з часів роботи в Куп`янському відділі поліції. Посилається на пункт 3 частини 2 статті 183 КПК України. Безпідставними є висновки суду щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки обвинувачений не переховувався та не перешкоджав кримінальному провадженню, а навпаки надав правдиві показання. Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження та залишення апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Враховуючи, що твердження захисника про ознайомлення із повним текстом судового рішення 01.12.2023 не спростовані, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_7 та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно врахував обставини інкримінованого злочину, вчиненого під час воєнного стану, який посягає на основи національної безпеки України, продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не зменшилися, та дійшов обгрунтованого висновку, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Висновок суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України є мотивованим, грунтується на об`єктивних даних, які підтверджують реальну можливість вчинення обвинуваченим вказаних дій у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на зміст пред`явленого обвинувачення. Суд апеляційної інстанції враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. Наведені обставини в своїй сукупності об`єктивно свідчать про можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених статтею 177 КПК України, що може перешкодити судовому провадженню та дотриманню розумних строків судового розгляду.

Встановлені на час обрання запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, на теперішній час не виключена об`єктивна можливість обвинуваченого вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи клопотання прокурора та висновки суду щодо неможливості на даному етапі застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, враховуючи особливості конкретної справи, вчиненого під час воєнного стану, та положення частини 6 статті 176 КПК України.

Незгода сторони захисту з правовою кваліфікацією дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 не спростовує обґрунтованості судового рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки суд апеляційної інстанції, перевіряючи ухвалу суду в порядку статті 422-1 КПК України, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Поміж цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні, відповідно до положень абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України обґрунтовано на даний час не визначив розмір застави.

У зв`язку із наведеним, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: