ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14288/22

Провадження № 11-кп/4820/760/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою дію обраного, під час досудового розслідування, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжено до 11.01.2024, включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що обставини при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, істотно не змінились та на даний час продовжують існувати ризики, передчасні ст. 177 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання. Захисник вказує, що обвинуваченому, в порушення вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, прокурором не було вручено копію перекладу клопотання про продовження запобіжного заходу на грузинську мову, якою володіє обвинувачений, чим порушено право обвинуваченого на захист. Сторона захисту вважає, що прокурор свої твердження не підтвердив будь-якими джерелами доказів, як в поданому до суду клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу, так і в судовому засіданні першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції зробив безпідставний висновок щодо наявності обґрунтованої підозри, ризиків та висунутого прокурором обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України.

У клопотанні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки, лише такий запобіжний захід зможе забезпечити запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання такого запобіжного заходу та продовжують існувати на даний час, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити займатися злочинною діяльністю, вчинити інші кримінальні правопорушення, здійснювати вплив на свідків та потерпілого.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотання прокурора, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 06 років, що обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, тому може вчиняти ряд нових аналогічних майнових злочинів, є громадянином Грузії, що свідчить про можливість переховування його від суду з метою уникнення вказаного покарання, може негативно впливати на потерпілого та свідків, оскільки, ОСОБА_6 відомо їх адреси проживання та місце роботи, з метою зміни їх показань.

Колегія суддів вважає, що судом вірно враховано такі обставини, та зазначено, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ні один із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити таку його поведінку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними вони продовжують існувати, обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі, не змінилися, тому підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 .

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи захисника, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів існування ризиків, що дає можливість зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Твердження апеляційної скарги про невручення прокурором обвинуваченому перекладу клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відхиляються з огляду на таке.

У відповідності до ч. 4 ст. 29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

Матеріали провадження відповідних клопотань обвинуваченого не містять, заявлено таких, до початку судового засіданні та під час розгляду справи, стороною захисту не було.

Окрім того, в процесі розгляду клопотання в суді першої інстанції та апеляційному суді обвинувачений користувався послугами перекладача, що виключає порушення його права передбаченою ст. 68 КПК України.

Доводи апелянта про відсутність доказів щодо обґрунтованості підозри не заслуговують на увагу, так як на цій стадії вирішувалося питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а всі інші питання - фактичні обставини кримінальних проваджень, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду та впливали на законність судового рішення, в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3