Провадження № 1-кп/750/682/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 06 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Узруй-Комуна, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянки України, з вищою освітою, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, військовослужбовця військової служби за контрактом, посада стрілець 2 відділення охорони 1 взводу охорони 1 роти охорони, солдат,

обвинуваченої за ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01 травня 2023 року близько 14 год. 10 хв., тобто в умовах воєнного стану, у приміщені командно-спостережно пункту військової частини НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово виконуючим обов`язки командира вказаної військової частини майором ОСОБА_6 доведено солдату ОСОБА_4 в усній формі вимоги наказу від 01.05.2023 № 130 щодо вибуття солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 з 02 травня 2023 у відрядження до ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для виконання бойових та службових завдань. При цьому, наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межаї наданих їй повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останньої.

Після доведення наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , 01 травня 2023 року о 14 год. 20 хв., солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи та розуміючи наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 щодо вибуття 02.05.2023 у відрядження до ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для виконання бойових та службових завдань, будучи повідомленою про відповідальність за відкриту відмову невиконання наказу та не вчинення дій щодо його виконання, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання вибувати у відрядження до тимчасового місця служби, з метою невиконання наказу начальника, а умовах воєнного стану, у приміщенні командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила непокору, тобто відкрито відмовилась виконати даний наказ та вибути 02.05.2023 у відрядження до ОУВ «Харків», для виконання бойових та службових завдань..

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що усний наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 був для неї несподіваний та вона просто фізично не змогла за такий короткий проміжок часу на наступний день відбути у відрядження. На той час, не відала, що її відмова від виконання наказу призведе до таких серйозних наслідків. У скоєному щиро кається.

Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченої та з врахуванням думки учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, що підтверджують факт досудового розслідування та оголошення підозри обвинуваченій, а також її характеризуючі дані, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , а її дії вірно кваліфікованими за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винну та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

За місцем служби обвинувачена характеризується посередньо, має постійне місце проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку у наркологічному диспансері чи під наглядом лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття. Обставин, які обтяжують її покарання судом не встановлені.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування покарання, у зв`язку з чим вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні зобов`язання:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1