Справа № 194/1674/23
Номер провадження 1-кс/194/391/23
У Х В А Л А

про арешт майна

29 листопада 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023 року №0000416 за ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 .

В своєму клопотанні посилається на те, що 27.10.2023 року о 10:30, водій ОСОБА_5 1973 р.н. (військовослужбовець ЗСУ, старший лейтенант, командир взводу корегування артилерійського вогню БУтАР), керуючи автомобілем «ВАЗ 21703», рухаючись по автодорозі М-30 у Павлоградському районі, виконуючи обгін колони транспортних засобів на заокругленні дороги ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з учбовим автомобілем «Renault Logan», під керуванням водія ОСОБА_6 , 1984 р.н. (інструктор ПП «Автошкола»), який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП: водій «ВАЗ 21703» ОСОБА_5 загинув на місці події; водій «Renault Logan» ОСОБА_6 та його пасажир (учениця ПП «Автошкола») ОСОБА_7 , 1989 р.н., отримали тілесні ушкодження, які встановлюються, перебувають в свідомості. Водії попередньо тверезі.

27.10.2023 року в ході огляду було вилучено автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , після проведення якого вказаний транспортний засіб вилучено та залишено на зберіганні на територію ВП №1 Павлоградського РВП за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, 15.

27.10.2023 року вилучений автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.

Власником автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Користувачем даного транспортного засобу є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув внаслідок ДТП. У ОСОБА_9 є дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб з обов`язковою забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного майна, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

У зв`язку з вищезазначеним, з метою запобігання приховування або знищення речових доказів автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , чи слідів, залишених на них, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу, слідчий просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо виклику його в судове засідання.

ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд клопотання без її участі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Слідчий суддя враховує, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за № 0000416 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 01.11.2023 року клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000416 від 27.10.2023 року було повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки слідчим належним чином в клопотанні не зазначено контактні дані власника майна, а саме його адреси проживання, крім того не зазначено інших контактних даних, що унеможливлює його належне повідомлення про судовий розгляд.

З матеріалів долучених до клопотання встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.10.2023 року було вилучено автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому згідно з постановою слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.10.2023 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно постанови слідчого від 30.10.2023 року, у кримінальному провадженні призначено експертизу технічного стану автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.03.2011 року, власником автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 .

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 27.10.2023 року ,вбачається, що її чоловік ОСОБА_9 , який загинув під час ДТП 27.10.2023 року, до вказаної події у травні 2023 року придбав автомобіль ВАЗ 21703 н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 .

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки автомобіль міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за № 0000416 від 27.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження, приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Заборона з обов`язковою забороною користування, відчуження та розпорядження автомобілем, забезпечить збереження речових доказів та не призведе до його приховування, знищення, псування, перетворення, відчуження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.

З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також враховуючи думку прокурора, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з метою забезпечення збереження речових доказів та недопустимості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на вилучений автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, у зв`язку з чим, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94,98,100,132,170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023 року №0000416 за ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 27.10.2023 року, а саме: на автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , користувачем даного транспортного засобу був ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув внаслідок ДТП, шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1