КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000112 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого, останній раз: 31.12.2021 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт (покарання не відбуте), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_5 повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року, та вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.12.2021 року, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий виходячи з такого співвідношення - одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт. Остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 22 (двадцять два) дні.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 16.02.2022, у вечірній час, у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, домовився з невстановленою особою про придбання наркотичного засобу, для особистого вживання, здійснивши оплату шляхом переказу коштів в сумі 300 грн., на вказаний йому картковий рахунок.

Потім, діючи за вказівкою зазначеної невстановленої особи, ОСОБА_5 того ж дня, прибув до буд. № 7 по вул. Доброхотова в м. Києві, де з указаного йому місця забрав залишений в закладці поліетиленовий пакетик з пазовим замком із вмістом 2 (двох) пігулок білого кольору на згортком фольги із вмістом кристалоподібної речовини, який залишив на зберігання при собі, без мети збуту, вирішивши слідувати у власних справах.

Коли ОСОБА_5 16.02.2022, приблизно о 19 год. 20 хв., знаходився біля буд. № 7 по вул. Доброхотова в м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення поліетиленовий пакетик з пазовим замком, в якому знаходився згорток фольги з кристалоподібною речовиною, масою 0,289 г, що є наркотичним засобом - метадон (фенадон).

Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,054 г.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року стосовно ОСОБА_5 , змінити, призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_5 , підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Зокрема, як вважає апелянт, при призначенні покарання ОСОБА_5 , судом першої інстанції хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння слідству та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, як вважає апелянт, вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 унезаконному придбанні та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акту щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом'якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, пом'якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він, за даними наявної документації, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді арешту.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, суд визнав необхідним до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати повністю невідбуте покарання, призначене за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 80 годин громадських робіт та невідбуте покарання, призначене за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.12.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 100 годин громадських робіт, із застосуванням положень ст. 72 цього Кодексу, згідно з якими, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду першої інстанції, буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання дозволяють зробити висновок про те, що судом першої інстанції були дотримані вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі щодо того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому призначене обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді п`ятимісяців арешту, як за своїм видом, так і розміром, слід визнати справедливим та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім цього, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання у виді громадських робіт, призначене за попередніми вироками, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень, передбачених ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, обґрунтовано призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попередніми вироками.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що при призначенні покарання, судом першої інстанції хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння слідству та відсутність обставин, які обтяжують покарання, то вони не можуть свідчити про призначення ОСОБА_5 явно несправедливого покарання внаслідок суворості.

Більш того, обставини, на які посилається у своїй скарзі захисник обвинуваченого, були повною мірою враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, про що прямо зазначено в оскаржуваному вироку суду.

До того ж, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не наведено будь-яких інших обставин, які б не були відомі суду першої інстанції та не враховані ним при призначенні ОСОБА_5 покарання за цим вироком.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає необхідним постановити рішення, яким вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу його захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 759/1674/23

Номер провадження :11-кп/824/4053/2023

Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1