ЄУ № 712/7447/23
Провадження №1-кп/712/671/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 20.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

27 квітня 2014 року на території Луганської області створено так звану «Луганську народну республіку» (далі «лнр»). Вказане утворення здійснює акти тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміни меж території і державного кордону України. При цьому учасники «лнр» чинять збройний спротив військовослужбовцям Збройних Сил України та працівникам правоохоронних органів, які брали участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил на території Луганської області. Крім того, вказане утворення є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій між її учасниками, встановлено правила поведінки, обов`язкові для всіх учасників під час підготовки і вчинення терористичних актів згідно з розробленим планом спільних злочинних дій, а тому відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

7 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі АТО).

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, у тому числі на території м. Луганськ та Луганської області, виконуючий обов`язки Президента України своїм Указом від 14 квітня 2014 року № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабна АТО (у подальшому операція об`єднаних сил, далі ООС) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

З квітня 2014 року по теперішній час учасники терористичної організацій «лнр», реалізуючи злочинний умисел щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «лнр» та влади її керівників, здійснюють захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил АТО/ООС у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, під контролем терористичної організації «лнр» опинилась частина території Луганської області (у тому числі м. Луганськ), визначена Постановою ВР України № 254-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постановою ВР України № 252-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» та Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Окрім цього, Постановою ВР України 27 січня 2015 року № 129-VIII російську федерацію визнано державою-агресором.

Також згідно з «Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 м. Луганськ на сьогоднішній день захоплено військовослужбовцями зс рф і воно знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора.

У невстановлену досудовим слідством дату на тимчасово окупованій території м. Луганськ політичним блоком «лнр» створено так зване «Государственное унитарное предприятие (далі ГУП) луганской народной республики «Луганский автодор» Министерства инфраструктуры и транспорта лнр». У подальшому наказом «ГУП лнр «Луганский автодор» Министерства инфраструктуры и транспорта лнр» від 26 березня 2019 року № 34 створено філіал (відокремлений підрозділ) «Республиканский центр организации перевозок» ГУП лнр «Луганский автодор», першочерговими задачами якого визначено покращення транспортного обслуговування населення «лнр», технічне переоснащення «ГУП лнр «Луганский автодор», а також наповнення «державного» бюджету. Вказаний філіал розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Пятьоркіна, б. 6.

У невстановлений досудовим розслідуванням час мешканка м. Луганськ, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність та незаконність дій так званої «лнр», розуміючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а Україна є унітарною державою, територія якої в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, зайняла посаду начальника відокремленого підрозділу «Республиканский центр организации перевозок» ГУП лнр «Луганский автодор».

У подальшому в порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) президент рф владімір путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Приблизно о 5 годині ранку 24 лютого 2022 року військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

У подальшому на підставі Указів Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12 середня 2022 року № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 № 451/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На теперішній час, на підставі Указу Президента України від 06 листопада 2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено строком на 90 діб, тобто з 16 листопада 2023 року по 14 лютого 2024 року.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24 серпня 1991 року, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року і по цей день дії рф проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314 Генеральної Асамблеї ООН, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії рф проти України.

4 жовтня 2022 року постановою № 409-СФ ради федерації федеральних зборів рф так звана «лнр» увійшла до складу рф. І з цього часу на території вказаного утворення, у тому числі, в м. Луганську, діє законодавство держави-агресора.

ОСОБА_6 з 15 березня 2022 року по сьогоднішній день, усвідомлюючи викладене, а також факт ведення збройної агресії рф проти України, розуміючи, що м. Луганськ є окупованим та на його території діє підконтрольна державі-агресору незаконна окупаційна влада, після повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у вказаний період, перебуваючи у м. Луганськ, обіймаючи посаду начальника відокремленого підрозділу «Республиканский центр организации перевозок» ГУП лнр «Луганский автодор», безпосередньо підпорядкованого незаконному органу влади, створеному на тимчасово окупованій території м. Луганськ Міністерству інфраструктури і транспорту «лнр», тобто здійснюючи керівництво вказаним відокремленим підрозділом, організовує та забезпечує провадження ним господарської діяльності, а саме надання платних послуг автобусних пасажирських перевезень та наповнення «державного» бюджету «лнр» за рахунок коштів, отриманих від такої господарської діяльності.

Організовуючи та забезпечуючи провадження відокремленим підрозділом «Республиканский центр организации перевозок» ГУП лнр «Луганский автодор» господарської діяльності, ОСОБА_6 безпосередньо бере участь в організаційних заходах, що здійснюються органами влади «лнр», тобто здійснює таку господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, тобто провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Обвинувачена ОСОБА_6 , будучи повідомлена в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила. Зокрема, суд належно повідомляв обвинувачену про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Соснівському районному суді м. Черкаси в газеті «Урядовий кур`єр», та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2023.

Також відповідно до ухвали суду від 30 серпня 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 .

Згідно зі ст.374 КПК України, суд переконався, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом стороною обвинувачення, під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) були використані всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до вимог КПК України, обвинувачена ОСОБА_6 повідомлялася про дату, час та місце проведення судових засідань у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Соснівського районного суду м. Черкаси. Інтереси ОСОБА_6 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві, так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченої в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується наступними доказами, які є належними, допустимими, достатніми та узгоджуються між собою:

- показами свідка ОСОБА_7 , допитаного відповідно до вимог ст.225 КПК України, що містяться в протоколі допиту свідка з оптичним диском від 14.06.2023, згідно яких останній повідомив, що ОСОБА_6 знає давно, з початку 2000- х років, бо підтримував дружні стосунки з її чоловіком ОСОБА_8 . Наприкінці 2014 на початку 2015 року чоловік ОСОБА_6 помер, на даний час підтримує стосунки з ОСОБА_6 у телефонному режимі. Останній раз бачив її, коли перебував у м. Луганськ у березні 2021 року, знає, що вона працює керівником автобусних перевезень, приблизно з 2019-2020 років і по сьогоднішній день. Повідомив, що ОСОБА_6 залишилася сама, їй було важко, пенсію, яку вона отримувала на життя не вистачало, а тому змушена була йти працювати. Зазначене вона особисто пояснювала свідку. Під час пред`явлення свідку для впізнання протоколів огляду від 31.05.2023, від 02.06.2023 на фото свідок впізнав ОСОБА_6 ;

- показами свідка ОСОБА_9 , допитаної відповідно до вимог ст.225 КПК України, що містяться в протоколі допиту свідка з оптичним диском від 14.06.2023, згідно яких остання повідомила, що ОСОБА_6 знає з 2001 -2002 років, оскільки їх родини перебували у дружніх відносинах. Свідку відомо, що ОСОБА_6 на даний час проживає у м. Луганськ та працює керівником підприємства, яке пов`язане з автобусними пасажирськими перевезеннями. Свідок час від часу спілкується з останньою за допомогою мобільних месенджерів. Стосовно своєї посади і роботи пояснювала, що десь треба було працювати щоб мати можливість себе утримувати, якимось чином виживати. Під час пред`явлення свідку для впізнання протоколів огляду від 31.05.2023, від 02.06.2023 на фото свідок впізнала ОСОБА_6 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , допитаної відповідно до вимог ст.225 КПК України, що містяться в протоколі допиту свідка з оптичним диском від 14.06.2023, згідно яких остання повідомила, що ОСОБА_6 знає більше тридцяти років, вони раніше товаришували. Останній раз спілкувалася з ОСОБА_6 півтора роки тому, коли приїздила у м. Луганськ. Свідку відомо, що остання працює у м. Луганськ на підприємстві, що пов`язане з перевезеннями. Під час пред`явлення для впізнання протоколів огляду від 31.05.2023, від 02.06.2023 на фото свідок впізнала ОСОБА_6 ;

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_6 підтверджується іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- рапортом начальника 1 сектору 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Черкаській області ОСОБА_11 від 19.04.2023 про направлення до слідчого відділу УСБУ в Черкаській області наявних матеріалів щодо для прийняття процесуального рішення про наявність підстав для відкриття кримінального провадження за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 111-1 КК України;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 31.05.2023, згідно якого було оглянуто сайт «Министерства транспорта рф» та встановлено зміст публікації «Выездная рабочая поездка в Луганскую народную республику» від 02.12.2022, в якій, зокрема, міститься інформація щодо «начальника ОП «Республиканский центр организации перевозок «ГУП ЛНР «Луганский автодор» ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 02.06.2023, згідно якого було оглянуто сайт «Администрация города Луганска луганской народной республики» та встановлено зміст публікації «Республиканский центр организации перевозок заработал в Луганске», в якій, зокрема, на фото зображена ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 02.06.2023, згідно якого було оглянуто сайт «Луганский информационный центр» та встановлено зміст публікації «Центр перевозок поможет вернуть к жизни железнодорожный вокзал Луганска - Пасечник», в якій, зокрема, на фото зображена ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 05.06.2023, згідно якого оглянуто сайт «Республиканский центр организации перевозок» та встановлено зміст публікації «Филиал Республиканский центр организации перевозок ГУП ЛНР «Луганский автодор» в якій вказано про першочергове завдання зазначеного центру, а саме наповнення державного бюджету;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R та роздруківкою витягу з російського «ЕГРЮЛ» від 06.06.2023, згідно якого оглянуто офіційний сайт «ФНС россии» та завантажено витяг з «ГУП ЛНР «Луганский автодор» з інформацією щодо «Филиал Республиканский центр организации перевозок ГУП ЛНР «Луганский автодор»;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R та роздруківкою файла «Постановление Совета Федерации» від 21.06.2023, згідно якого здійснено огляд офіційного сайту «Государственная дума федерального собрания российской федерации» та встановлено зміст публікації «Президент рф подписал законы о входжении в состав россии днр, лнр Запорожской и Херсонской областей», здійснено завантаження файлу «Постановление Совета Федерации»;

- протоколом огляду з диском CD-R «Axent»від 11.07.2023, згідно якого оглянуто сторінку «Республиканский центр организации перевозок» в соціальній мережі «ВКонтакте», та оглянуто публікації розміщені «Республиканским центром организации перевозок»: 06.10.2022 в якій йдеться про відкриття нового маршруту «Луганськ-Липецьк», в публікації від 01.04.2021 зазначено про відкриття автобусного маршруту «Луганськ-Астахань» та про здійснення міжнародних автобусних рейсів, на які можна придбати квитки, в публікації від 25.07.2020 зазначено про відновлення продажу квитків на міжнародні автобусні рейси;

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та неналежними.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання її винною, адже її винуватість підтверджується вище дослідженими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, послідовні та безспірно доводять винуватість обвинуваченої у пред`явленому їй обвинуваченні.

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 111-1 КК України як провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлені.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України відноситься до не тяжкого злочину.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії не тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч. 4 ст. 111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, з застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

Крім того, ОСОБА_6 скоїла злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачена своїми діями фактично вчинила злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади саме в органах державної влади України.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_6 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_6 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази і процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 10 (десять) років та з конфіскацією всього належного їй майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 покласти на Управління Служби безпеки України в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1