Справа № 743/523/23
Провадження № 1-кп/737/57/23
УХВАЛА

12 грудня 2023 р. смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

представника потерпілої ОСОБА_6 в режимі відеоконференрції,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 23.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Куликівському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження за № 0000270 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11.12.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, обгрунтовуючи його тим, що в ході досудового розслідування по даній справі зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_7 , а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На сьогодні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені ухвалами Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2023 року, 21.03.2023 року, 18.04.2023 року, а також ухвалами Ріпкинського районного суду Черінігівської області від 09.05.2023, 20.06.2023, 28.08.2023, ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 19.10.2023 не зменшилися та продовжують існувати. Так, ОСОБА_4 , який обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Також, обвинувачений може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки достовірно знає їх місце перебування. Враховуючи вказані обставини, обвинувачений, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість незаконно впливати на вказаних свідків у різних формах з метою їх спонукання до ненадання показів, перекручування чи спотворення обставин, що їм відомі. З метою уникнення чи пом`якшення покарання обвинувачений може створити штучні докази та підбурити осіб з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Крім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем та з метою ухилення від відповідальності може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

На думку прокурора, вищевикладене свідчить про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, наявні ризики, не зникли та не зменшилися, а тому, існують підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застосування застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Своє клопотання обгрунтовує тим, що ризики, зазначені прокурором не підтверджені, він не переховувався від слідства чи суду, не намагався уникнути відповідальності, досить позитивно характеризується за місцем проживання та місцем перебування, не був судимий, вину визнає, але не згоден із кваліфікацією діяння. Також вказує на сімейні обставини, які можуть слугувати підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, а саме: тяжка хвороба його матері, тому просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання та проживання його матері, щоб допомагати їй та його дружині у вихованні неповнолітньої доньки 2020 року народження, які також проживають за тією адресою.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, вважає, що прокурор детально аргументував наявність ризиків, крім того, необхідно допитувати свідків, на яких може впливати обвинувачений, тому ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою та відмовити в його зміні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що всі заявлені прокурором ризики є гіпотетичними та їх можливо нівелювати застосуванням до обвинуваченого цілодобового арешту із забороною спілкуватися із свідками та із застосуванням засобів електронного контролю. Зазначає, що у обвинуваченого тяжко захворіла мати, яка проживає одна і потребує догляду та допомоги, обвинувачений одружений, має стійкі соціальні зв`язки, просить застосувати до нього цілодобовий домашній арешт із електронним браслетом та забороною спілкуватися із свідками та задовольнити клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5, ч.1 ст.177 КПК України: можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2023 року, який неодноразово продовжувався.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 суд враховував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не перешкоджає застосуванню до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою та обвинуваченому було встановлено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідне кримінальне провадження надійшло до Куликівського районного суду Чернігівської області 29.09.2023 року, тому ризики перешкоджання кримінальному провадженню, незаконного впливу на свідків та переховування від суду не зменшилися та зберігаються.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та те, що запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу про які не було відомо на час прийняття рішення, а також, що продовження строку тримання під вартою можливе тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, рішення ЄСПЛ у справах "Белевитський проти росії" від 01 березня 2007 року, "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року та враховує дані про особу обвинуваченого, обставини у справі, в тому числі характер протиправних діянь, які інкримінуються обвинуваченому, обгрунтованість звинувачень, можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, вплив на свідків, потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, за нормами ч. 1 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, перебачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наявність встановлених ризиків, які не зменшилися, суд дійшов висновку, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: неухильно з`являтися на виклик до суду, убезпечить від впливу обвинуваченого на свідків, дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки саме такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, тяжкістю кримінального правопорушення, відповідає в повній мірі обставинам кримінального провадження, встановленим на день розгляду клопотання та сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі "Москаленко проти України", в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Аналізуючи сімейні обставини, на які посилається обвинувачений в клопотання про зміну запобіжного заходу, суд звертає увагу, що вони жодним чином не впливають на встановлені ризики, будь-яких даних (переконливих доказів) про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених в суді та передбачених ст. 177 КПК України (які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни стосовно обвинуваченого запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, в тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Доводи сторони захисту не зменшують вищевказаних ризиків та не є наразі достатніми підставами для відмови у задоволенні даного клопотання прокурора чи для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів

З урахуванням викладеного, обставин вчинення правопорушення, даних про особу обвинуваченого, також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для встановлення запобіжного заходу не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для їх запобігання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства та яке спричинило загибель людини, суд вважає за доцільне не застосовувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вказавши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Клопотання про колегіальний розгляд справи обвинуваченим заявлено не було.

Представник потерпілої не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Угод у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження чи для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду шляхом визначення часу та місця судового розгляду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», з метою забезпечення оперативності судового провадження у розумний строк, суд вважає за необхідне судове засідання по даному кримінальному провадженні проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314, 315, 316, 336, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора від 04.12.2023 року про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 лютого 2024 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 23.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України 09 січня 2024 року о 14 годині 00 хвилин в залі судових засідань Куликівського районного суду Чернігівської області, яке провести в режимі відеоконференції з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Доручити ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор» проведення відеоконференції та забезпечити явку обвинуваченого ОСОБА_4 у приміщення, де розміщені технічні засоби для здійснення відеоконференції.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та на адресу ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1