ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9460/23 (1-кс/638/22/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/148/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою постановлено клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 14.08.2023 року в ході проведення обшуків майно, а саме:

-предмет схожий на приклад до гладкоствольної зброї Safari моделі «Altay» (вироблено в Україні, маркування НОМЕР_1 , сірого коліру, НОМЕР_2 ) який поміщено до білого полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії;

-предмет схожий на ствол до гладкоствольної зброї маркування ТS НОМЕР_3 , який поміщено до білого полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії;

-предмет схожий на приклад до нарізної зброї маркування НОМЕР_4 , предмет схожий на ствол до нарізної зброї маркування Vanguard USE ONLY. 223 REM, Weatherby, виробництва Японії та предмет схожий на затвор до нарізної зброї маркування SIF 393 поміщено до білого полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії;

-предмети с зовні схожі на складові елементи та механізми до нарізної зброї в картонній упаковці які поміщено до білого полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії;

-предмет с зовні схожий на оптичний приціл та предмет схожий на глушник до нарізної зброї без маркування поміщено до сейф пакету PSP 3151850;

-предмет с зовні схожий на набої калібру 233 мм у кількості 40 штук з маркуванням GGG.223 REM поміщено до сейф пакету WAR 1252237;

-предмет с зовні схожий на набої калібру 233 мм у кількості 26 штук з маркуванням TAKHO.223 REM поміщено до сейф пакету WAR 1252238;

-предмет с зовні схожий на гільзу від патрона калібру 5.56 мм у кількості 26 штук з маркуванням 16-223 REM поміщено до сейф пакету PSP 1250144;

-предмет схожий на нарізну мисливську рушницю калібру 22LR з маркуванням 22LR, № НОМЕР_5 , який поміщено до білого полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії;

-два предмети схожий на магазини до нарізної мисливської рушниці з маркуванням 22LR та предмет с зовні схожий на набої калібру 22 мм у кількості 329 штук з маркуванням С, жовтого коліру які поміщено до сейф пакету PSP 3151851;

-предмет с зовні схожий на набої до нарізної зброї у кількості 35 штук, жовтого коліру з маркуванням 308 WIN які поміщено до сейф пакету PSP 3151852;

-предмет схожий на мисливську нарізну зброю калібру 308 WIN, з маркуванням 690295671 Ruger American, предмет с зовні схожий на оптичний приціл ОХОТНИК та предмет схожий на глушник без маркування які поміщено до синього полімерного пакету з биркою на якій наявні надписи та підписи усіх учасників процесуальної дії.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 04.01.2023р.

Скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.01.2024р. у справі №638/9460/23 (провадження 1-кс/638/22/24).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що повний текст ухвали суду було складено 05.01.2024р. та вона була проголошена саме 05.01.2024р.

Ухвала суду (повний текст) виданий на руки адвокату ОСОБА_6 лише 08.01.2024р., а тому подаючи апеляційну скаргу 10.01.2024 він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Стосовно самої оскаржуваної ухвали зазначає, що станом на час отримання судом клопотання - 27 грудня 2023 року, у слідчого судді, були відсутні підстави для розгляду вказаної справи по суті.

Так з моменту вилучення майна - 14 серпня 2023 року минув встановлений Законом процесуальний строк - 48 годин. Вказане у клопотанні майно було вилучене 14.08.2023р. під час обшуку.

Таким чином клопотання слідчого погоджене з прокурором від 14.08.2023р. про арешт майна складене та подане з порушеннями вимог ст.ст.171, 172, 173 КПК України, та не має бути розглянуте судом взагалі.

Крім того слід зазначити, що квитанція надана слідчим №1800547 складена від імені ФОП ОСОБА_9 не є належним та припустимим доказом в розумінні вимог КПК України, щодо направлення документів на адресу суду.

Також слід зазначити, що станом на 10.11.2023р. слідчим ОСОБА_8 на адресу сторони захисту надана відповідь за вих. №12693/119.81/12.2023 стосовно того, що станом на 10 листопада 2023р. по вказаному кримінальному провадженню не вирішується питання щодо арешту майна.

З урахуванням викладеного, станом на 10.11.2023р. будь якого клопотання щодо арешту майно складено та/або направлено на адресу суду не було.

Вказане додатково визначає, що клопотання слідчим станом на 14.08.2023р. на адресу суду направлене не було.

Також вказує, що клопотання слідчого мотивоване необхідністю збереження речових

доказів у справі на підставі ч.2 ст.170 КПК України.

Натомість відповідно до витягу з ЄДР та повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження зареєстроване 02.08.2023р. за ч.І ст.263 КК України, на підставі даних що він зберігає зброю та боєприпаси до неї без передбаченого Законом дозволу.

Вказане слідчим не відповідає дійсності.

Вся вилучена зброя та/або бойові припаси (патрони/набої до неї) є повністю офіційними.

Тобто, особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 при наявності відповідних дозволів МВС України, мав право на зберігання, носіння та/або розпорядження вогнепальною зброєю.

Відповідно до другого абзацу (знизу) сторінка 2 ухвали суду, суд робить висновок, що «Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.І ст.263 КК України», тобто дає оцінку діям особи без слухання справи по її суті, чим порушені вимоги ч.І ст.198 КПК України.

Також зазначає, що розгляд клопотання про арешт майна проведено без участі іншого власника майна - ОСОБА_11 , який запрошений до суду не був, в клопотанні слідчого як особа- власник майна не визначений.

Також вказує, що в судовому засіданні 04.01.2024 року, не були дослідженні та надана відповідна оцінка Дозволам МВС на право зберігання та носіння вогнепальною зброєю.

Також не були належним чином досліджена відповідь ГУНП в Харківській області стосовно наявності та видачі таких дозволів, а також щодо їх дії під час військово стану.

Наявність та залучення до матеріалів розгляду справи відповідних Дозволів МВС спростовує данні про наявність в діях осіб кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002012 від 02 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002012 вбачається, що відповідно до матеріалів, які зареєстровані в ЖЄО Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за №6838 від 02 серпня 2023 року встановлено, що громадянин ОСОБА_12 на території Ізюмського району Харківської області зберігає зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі та той факт, що клопотання про арешт майна подано з порушенням 48 годинного строку з дня його вилучення спростовується матеріалами справи, оскільки про протилежне свідчить факт того, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до слідчого судді 14.08.2023 року, надіславши його кур`єрсько-поштовим сервісом.

Оспорювання в апеляційній скарзі факту вчасного направлення на адресу суду клопотання про арешт майна з підстав того, що ФОП ОСОБА_9 , який здійснював його доставку не є у розумінні КПК України доказом факту вчасного направлення є безпідставним.

Так відповідно до ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

З матеріалів провадження вбачається, що клопотання про арешт майна було направлено до Дзержинського районного суду 14.08.2023 року, шляхом його надіслання кур`єрсько-поштовим сервісом.

При формуванні цього поштового відправлення була сформована накладна, яка містить всі необхідні наді про час відправлення та виконавця доставки відправлення, а отже немає сумнівів стосовно дати формування цього поштового відправлення.

Безпідставним є і посилання представника власника майна на відповідь слідчого Басова за вих. №12693/119.81/14.2023 від стосовно того, що станом на 10 листопада 2023р. по вказаному кримінальному провадженню не вирішується питання щодо арешту майна в контексті того що до цієї дати до суду таке клопотання не направлялось, а отже і факт направлення клопотання про арешт майна саме 14.08.2023 року спростовується цією відповіддю.

Як вбачається із названої відповіді (арк. 59) вона надана представнику власника майна на його клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та відмовлено у цьому клопотанні з посиланням на те, що він не є учасником зазначеного кримінального провадження.

Крім того, в цій відповіді зазначено, що у контексті змісту вимог ст. 64-2 у особи яка звертається ще не виникло право виступати у якості третьої особи (або її представника), щодо майна якої вирішується питання про арешт, оскільки наразі не вирішуються питання щодо арешту майна.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

При цьому матеріали названого провадження і не містили даних про те, що прокурор звертався до суду із клопотанням про арешт майна.

Таким чином названа відповідь не спростовує факту того, що станом на 10.11.2023 року слідчий не звертався (вже звернувся) до суду із клопотанням про арешт майна.

Безпідставним є і посилання автора апеляційної скарги на таку підставу для скасування оскаржуваної ухвали, як розгляд клопотання про арешт майна без участі іншого власника майна - ОСОБА_11 , який запрошений до суду не був, а в клопотанні слідчого як особа- власник майна не визначений.

Як вбачається з матеріалів провадження, вони не містять даних про те, що ОСОБА_11 взагалі до звернення слідчого до суду із клопотанням про арешт майна був власником певної його частини, що в свою чергу не зумовлювало обов`язок суду його викликати як іншого власника майна.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень в контексті наявних дозволів на зброю, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року про арешт майна.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задовлення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Головуючий

Судді