Справа № 743/388/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/741/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000961 від 21.03.2023 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнське, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , будучи військовозобов`язаним, 15.06.2022 прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з оголошенням Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» загальної мобілізації, яку продовжено Указом Президента України №342/2022 від 17.05.2022, та призовом на військову службу у Збройні Сили України, де пройшов медичний огляд відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008, за результатами якого на підставі ст. 64 графи «В» розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби Додатку №2 до вказаного положення, визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

В подальшому, ОСОБА_7 , 02.03.2023 року отримав повістку, за якою мав з`явитися 15.03.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину, де будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, останній, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, на території України введено воєнний стан та діє особливий період, з метою ухилення від призову за мобілізацією, діючи умисно, з особистих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XIІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, яка неодноразово продовжувалася, у вказаний день, зазначений у повістці, а саме 15.03.2023 року ОСОБА_7 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи на те поважних причин, керуючись небажанням проходити військову службу за мобілізацією, і тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просив змінити вирок суду та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом 1 інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано обставини справи та обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, зокрема, перебування на його утриманні матері похилого віку, що має проблеми зі здоров`ям, обмежену придатність до несення військової служби, що підтверджується висновком ВЛК, також те, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше, скоєним ним злочин є злочином невеликої тяжкості, а так само вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких особистих/сімейних обставин.

Зазначені вище обставини, на думку апелянта, є підставою призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, яка, серед іншого, не виключає можливість звільнення від відбування покарання, призначеного за ст. 336 КК України.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію захисту та думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1 інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, в тому числі дані про особу винного, а саме його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, ставлення до скоєного.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Розкаяння передбачає окрім визнання особою провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У даній справі встановлено, що обвинувачений дійсно визнав факт ухилення ним від призову на військову службу під час мобілізації. Поряд з цим, з поведінки обвинуваченого не вбачається критичної оцінки своєї злочинної бездіяльності та бажання виправити ситуацію, адже з березня 2023 року до часу розгляду кримінального провадження судом, минуло чотири місяці, протягом яких обвинувачений так і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наведе свідчить про те, що обвинувачений свідомо та наполегливо продовжує ігнорувати виконання ним, як громадянином України, конституційного обов`язку по захисту держави.

Тому вищезазначену обставину колегія суддів не може визнати такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого, так як відсутні на те підстави.

Доводи апеляційної скарги про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих/сімейних обставин - безпідставні, оскільки доказів вчинення обвинуваченим злочину внаслідок зазначених обставин матеріали кримінального провадження не містять.

На переконання колегії суддів, наявність медичних документів про обмежену придатність ОСОБА_7 до несення військової служби та про стан здоров`я його матері - ОСОБА_10 висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України є правильним, так як звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не буде достатнім для його виправлення та не відповідатиме суспільному інтересу в державі, яка протистоїть злочинній військовій агресії Російської Федерації, та у разі її застосування може стати негативним прикладом для інших осіб.

Також колегія суддів зауважує, що позиція прокурора враховується в сукупності з іншими обставинами, однак це не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність, зокрема щодо призначення покарання.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, у тому числі й ті, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 336 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2023 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4