Справа № 629/792/20
Номер провадження 1-кп/629/44/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дії запобіжного заходу, -

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до двох місяців, у зв`язку із закінченням 25.01.2024 зазначеного строку, посилаючись на наявні ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, надавши відповідне клопотання з обґрунтуванням.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру не має.

Захисник ОСОБА_4 не погодившись з пропозицією прокурора, просила суд обрати обвинуваченим інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зв`язку із недоведенням прокурором наявності існуючих ризиків та відсутністю у останніх наміру переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків і вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Заслухавши думку учасників судового засідання, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність переховування обвинувачених від суду, можливість незаконного впливу на потерпілого і свідків; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються, не знятих та не погашених в установленому законом порядку судимостей, репутацію обвинувачених, відсутність тісних соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування та самостійного забезпечення, суд приходить до висновку, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому задовольняє клопотання прокурора та продовжує ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому розмір застави обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не визначає.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться обвинуваченими та їх захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі.

При цьому, суд враховує, що обвинувачені не є особами, щодо яких не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.177,178,331 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком до 23.03.2024.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком до 23.03.2024.

Розмір застави обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не визначати.

В задоволенні клопотання обвинувачених та захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченим та його захиснику, направити Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8