Справа № 161/1419/23 Провадження №11-кп/802/138/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при розгляді матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0001870 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 листопада 2023 року вирок Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 13 січня 2024 року включно.

При новому апеляційному розгляді матеріалів даного кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу, попередньо обраного касаційним судом закінчується, а 10січня 2024 року від прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому вона просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого до набрання вироком суду першої інстанції законної сили. Вказує, що з часу застосування до ОСОБА_7 даного запобіжного заходу обставини, які слугували підставою для його обрання, не змінилися, як і не змінилася обстановка, яка б вказувала про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та можливість застосування щодо нього іншого - більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту поданого клопотання, прокурора, яка його підтримала, просила задовольнити, обвинуваченого та його захисника які, кожен окремо, стосовно його задоволення заперечили та дослідивши подане клопотання, колегія суддів доходить такого висновку.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Отже, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 176-178 КПК України, запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачений буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

В частині 3 статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів вважає прийнятними доводи прокурора про наявність та обґрунтованість ризиків, які були підставою для обрання касаційним судом щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та водночас передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, серед іншого, обумовлюється можливістю його притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим, негативними наслідками (обмеженнями); суворістю передбаченого покарання за злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, з урахуванням того, що санкцією злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України визначено безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Окрім того, вироком Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року рішення суду першої інстанції від 08 лютого 2023 року, яким обвинуваченого ОСОБА_7 , на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, було звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, в частині призначеного покарання скасовано та на підставі ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, визначено йому остаточне до відбуття покарання у виді 6 місяців арешту, проте таке покарання Касаційним кримінальним судом Верховного Суду, який розглянув дану справу, і вказівки якого, у відповідності до положень ч. 2 ст. 439 КПК України є обов`язковими, при новому розгляді апеляційним судом, визнано необґрунтовано м`яким, а застосування положень ст. 69 КК України, недоцільним.

Хоча у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, також не надано медичної документації на підтвердження неможливості з медичних показань подальшого тримання його під вартою, і що такі умови несуть реальну загрозу для його життя та здоров`я.

Наведені у клопотанні прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час, не змінилися.

Оцінивши зазначені ризики, ураховуючи, що апеляційне провадження стосовно обвинуваченого не закінчено, вважаю продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті, цілком виправданим заходом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 199, 401 КПК України Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: