Справа № 344/5433/22
Провадження № 11-кп/4808/45/24
Категорія ч.4 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджений за ч.4 ст.187 КК України до покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 19.03.2022 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 755 грн процесуальних витрат провадженні за судових експертиз в кримінальному проведенні.

Згідно вироку, 18.03.2022 р. близько 17 години, в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік гаражного приміщення № НОМЕР_1 на території гаражного кооперативу «Автопаркінг», розташованого по вул. Гната Хоткевича - Молодіжна, в м. Івано-Франківську, під час розмови з потерпілим ОСОБА_9 , умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння мобільним телефоном потерпілого, наніс останньому три удари кулаком в ділянку обличчя, застосувавши до нього фізичне насильство, та намагався вирвати з правої руки зазначене майно. Однак ОСОБА_9 почав чинити опір. З метою подолання волі та опору потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , наніс потерпілому удар камінням голову, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

Після цього, ОСОБА_7 подолавши опір потерпілого, вирвав із його рук мобільний телефон марки «Tecno», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 в корпусі золотистого кольору, вартість якого становить 966 гривень.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

З вироком суду не погодився захисник, який не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок суду незаконним внаслідок суворості призначеного покарання. Вважає, що суд першої інстанції, хоча і застосував ст. 69 КК України, проте недостатньо врахував пом`якшуючі обставини (щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, повне відшкодування завданих збитків потерпілому), особу обвинуваченого (має постійне місце проживання, працював, позитивно характеризується по місцю проживання, молодий вік, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, має психічне захворювання у вигляді змішаного розладу поведінки та емоцій підліткового віку з формуванням розладу особистості) та призначив надто суворе покарання.

Просить з цих підстав вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оскаржуються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Що стосується доводів, що призначене покарання є надмірно суворим, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону при призначенні покарання дотримався. При цьому суд врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого злочину та призначив покарання із застосуванням ст.69 ч.1 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для призначення ще більш м`якого покарання, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначені вимоги законодавства та роз`яснення Пленуму ВСУ враховані судом належним чином. При цьому, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, про вид та розмір покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`яке покарання не буде дієвим для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України. Зазначене підтверджується тяжкістю вчиненого злочину та даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше, будучі неповнолітнім, вчиняв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України відносно малолітньої дитини. Зазначені обставини вказують на підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та необхідність призначити покарання пов`язане із ізоляцією від суспільства.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції в частині покарання є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 22.09.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3