ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3472/23 Справа № 175/1958/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001153, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась у м. Дніпропетровську, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Окрім цього, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернено прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи ухвалене рішення в частині закриття провадження щодо ОСОБА_8 , суд посилався на те, що 10 листопада 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, яка змінювалась 28 січня 2022 року та 28 червня 2022 року. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року строк досудового розслідування відносно ОСОБА_8 було продовжено до 10 квітня 2022 року, та більше не продовжувався.

01 липня 2022 року, захисника ОСОБА_8 було повідомлено, що 24 лютого 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене у зв`язку з оголошенням підозрюваного в розшук та відповідно вручено копію цієї постанови.

14 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постанову про зупинення досудового розслідування було скасовано.

27 липня 2022 року ОСОБА_8 та його захиснику - адвокату ОСОБА_11 було вручено обвинувальний акт, а 28 липня 2022 року обвинувальний акт було скеровано до суду.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду поза межами строку досудового розслідування, який з урахуванням ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року сплинув 10 квітня 2022 року, а тому клопотання сторони захисту в частині закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Поряд із цим, своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд обґрунтував його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України. Так, суд зауважив, що відповідно до тексту обвинувального акта потерпілими у кримінальному провадженні визначено 42 особи та наведені анкетні відомості останніх, що суперечить реєстру матеріалів досудового розслідування, де в якості потерпілих зазначено 49 осіб, тоді як в матеріалах обвинувального акта та в реєстрі відсутні посилання на будь-які процесуальні рішення щодо зміни процесуального статусу вищезазначених осіб.

Таким чином, на переконання суду, відсутність відомостей про потерпілих у обвинувальному акті, зокрема їх анкетних даних, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та наявність такої неузгодженості матеріалів кримінального провадження безпосередньо з текстом обвинувального акту, прямо порушують права потерпілих на доступ до судочинства, оскільки, у такий спосіб суд позбавлений можливості повідомити потерпілого про дату підготовчого судового засідання, участь якого є обов`язковою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Так, прокурор вказує на те, що на виконання вимог ч. 3 ст. 309 КПК України на ухвалу слідчого судді, якою скасовано постанову слідчого про оголошення розшуку обвинуваченого та яка не підлягала оскарженню, прокурором під час підготовчого судового засідання було подано заперечення. Разом із цим, при ухваленні рішення про закриття провадження судом не було досліджено усі докази, на підставі яких приймалось таке рішення, зокрема щодо встановлення та перебігу строку досудового розслідування, не включення у період досудового розслідування періоду розшуку обвинуваченого, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, часу завершення досудового розслідування тощо.

Посилання суду на ненадання прокурором належних доказів, які б свідчили про незаконність рішення слідчого судді прокурор вважає таким, що суперечить положенням ч. 4 ст. 291 КПК України, якими встановлено заборону надання суду інших документів, окрім обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Що стосується перевірки законності цього рішення, то з огляду на встановлену законом заборону його оскарження, це належить до повноважень суду під час судового провадження, що відповідає практиці Верховного Суду. Прокурор зауважує, що в той час, коли судом було скасовано постанову про зупинення досудового розслідування вже було здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження, а саме з 28.06.2022, а тому статус підозрюваного було набуто ОСОБА_8 у процесуальні строки.

Окрім наведеного, свої вимоги про скасування ухвали суду в частині повернення обвинувального акта прокурор обґрунтовує тим, що недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не дають підстав для ухвалення зазначеного рішення. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тоді як суд вдавшись до оцінки кількості потерпілих вийшов за межі обвинувачення, чим порушив вимоги закону та фактично погіршив становище обвинувачених. При цьому, ухвалюючи зазначене рішення, суд не вказав на необхідність проведення будь-яких слідчих або інших окремих процесуальних дій, що позбавляє можливості сторону обвинувачення визначити розумний строк та виправити недоліки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та закрити кримінальне провадження щодо нього з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_7 зазначає, що 10 листопада 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яка змінювалась 28 січня 2022 року та 28 червня 2022 року. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року строк досудового розслідування відносно нього було продовжено до 10 квітня 2022 року та більше не продовжувався.

24 лютого 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене у зв`язку з оголошенням ОСОБА_7 в розшук.

На переконання обвинуваченого, зазначене рішення не відповідає вимогам закону та було здійснено з метою створення штучних підстав для зупинення спливу строку досудового розслідування. ОСОБА_7 зауважує, що ухвалою слідчого судді від 03 лютого 2022 року йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, порушень яких до 24 лютого 2022 року виявлено не було. Поряд із цим, ОСОБА_7 звертає увагу, що вимогами ст. 281 КПК України серед підстав для зупинення досудового розслідування визначено, зокрема, неявки підозрюваного без поважних причин на виклики прокурора або слідчого. Між тим, в період з 03 лютого 2022 року він про необхідність таких явок не повідомлявся, що свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження. Більш того, згідно даних Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НПУ ОСОБА_7 у розшуку не перебував та не перебуває, згідно даних ЄРСР, станом на 08 квітня 2022 слідчі дії у кримінальному провадженні тривають, а згідно з ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року постанову про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_8 скасовано.

З урахуванням наведеного, обвинувачений вважає, що суд не перевірив законності підстав для зупинення досудового розслідування, внаслідок чого замість рішення про закриття провадження ухвалив рішення про повернення акта прокурору.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу та закрити кримінальне провадження щодо неї з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачена посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_9 зазначає, що 10 листопада 2021 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яка змінювалась 28 січня 2022 року та 28 червня 2022 року. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року строк досудового розслідування відносно неї було продовжено до 10 квітня 2022 року та більше не продовжувався.

24 лютого 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене у зв`язку з оголошенням ОСОБА_9 в розшук.

На переконання обвинуваченої, зазначене рішення не відповідає вимогам закону та було здійснено з метою створення штучних підстав для зупинення спливу строку досудового розслідування. ОСОБА_9 зауважує, що ухвалою слідчого судді від 23 лютого 2022 року їй востаннє було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та за весь час його дії, а саме з 11 листопада 2021 року, порушень покладених на неї обов`язків виявлено не було. Поряд із цим, ОСОБА_9 звертає увагу, що вимогами ст. 281 КПК України серед підстав для зупинення досудового розслідування визначено, зокрема, неявки підозрюваного без поважних причин на виклики прокурора або слідчого. Між тим, в період з 24 лютого 2022 року вона про необхідність таких явок не повідомлялась, що свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження. Більш того, згідно даних Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НПУ ОСОБА_7 у розшуку не перебував та не перебуває, згідно даних ЄРСР, станом на 08 квітня 2022 слідчі дії у кримінальному провадженні тривають, а згідно з ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року постанову про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_8 скасовано.

З урахуванням наведеного, обвинувачена вважає, що суд не перевірив законності підстав для зупинення досудового розслідування, внаслідок чого замість рішення про закриття провадження ухвалив рішення про повернення акта прокурору.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 з доводами апелянта не погоджується. Захисник наводить встановлені судом обставини та мотиви ухвалення рішення, які вважає законними та при цьому акцентує увагу суду на незаконності рішення про зупинення досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , яке було скасовано ухвалою слідчого судді, що дає підстави вважати обвинувачений акт таким, що надійшов поза межами строків, передбачених ст. 219 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з доводами апелянта не погоджуються. На переконання останніх, обвинувальний акт не відповідає реєстру матеріалів досудового розслідування в частині кількості потерпілих, що перешкоджає судовому розгляду провадження, оскільки унеможливлює виклик всіх осіб та порушує їх права.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення, обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею, крім випадків винесення такої постанови у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що оскаржуване судове рішення наведеним вимогам закону не відповідає.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні СУ ГУНП України в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001153 від 11 листопада 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

10 листопада 2021 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В подальшому підозри змінювались 28 січня 2022 року та 28 червня 2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до п`яти місяців, тобто до 10 квітня 2022 року, який більше не продовжувався.

24 лютого 2022 року трьома постановами слідчого підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 оголошено у розшук із зазначенням в кожній із них відомостей про зупинення всього кримінального провадження.

14 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_8 було задоволено та скасовано постанову слідчого від 24 лютого 2022 року про зупинення досудового розслідування у зв`язку з оголошенням у розшук ОСОБА_8

28 липня 2022 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було скеровано до суду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд керувався положеннями ч. 5 ст. 219 КПК України та дійшов висновку, що у зв`язку із скасуванням постанови слідчого про зупинення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , строк досудового розслідування щодо останнього закінчився 10 квітня 2022 року, а тому обвинувальний акт, що надійшов до суду 28 липня 2022 року, було скеровано поза межами такого строку.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з мотивами суду в частині необхідності закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

На переконання колегії суддів, зазначене рішення узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 219 КПК України, та відповідає встановленим судом обставинам.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд не перевірив наявність підстав для закриття провадження відносно решти обвинувачених.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час підготовчого судового засідання обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 порушували питання про незаконність рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, у зв`язку з оголошенням їх у розшук та фактично ставили перед судом питання про закінчення строків досудового розслідування кримінального провадження до звернення до суду прокурора з обвинувальним актом (т. 3, а.п. 175, 197).

Поряд із цим, матеріалами провадження підтверджується, що суд вдався до перевірки цих обставин, двічі ухваливши рішення про витребування доказів на підтвердження заведення оперативно-розшукових справ, як відносно ОСОБА_8 , так і щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (т. 3, а.п. 217, 235).

Незважаючи на здійснені дії, мотивів неврахування доводів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суд в ухвалі не навів та підстав неможливості застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо останніх не зазначив.

При цьому, дійшовши висновку про необхідність закриття провадження лише відносно ОСОБА_8 , не врахував, що предметом судового розгляду є єдине кримінальне провадження, з якого матеріали відносно будь-кого з обвинувачених не виділялись. Більш того, констатувавши факт закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, термін перебігу якого є єдиним та надходження обвинувального акту за його межами, суд закрив провадження лише щодо однієї особи, ухваливши такими чином суперечливе рішення.

На підставі даних реєстру досудового розслідування, колегією суддів встановлено, що 24 лютого 2022 року слідчим було тричі зупинено досудове розслідування, у зв`язку з оголошенням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у розшук, про що зазначено в кожній з постанов, без виділення матеріалів до іншого провадження щодо кожного з них. Як вбачається з долучених до матеріалів провадження стороною захисту постанов про зупинення досудового розслідування, підставою для прийняття зазначених процесуальних рішень стали рапорти інспекторів поліції про відсутність за місцем мешкання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які на вимогу суду надані не були.

Скасовуючи рішення про зупинення досудового розслідування за скаргою захисника ОСОБА_8 , слідчий суддя констатував формальність підстав для прийняття такого процесуального рішення, посилаючи при цьому на відсутність доказів переховування останнього.

На переконання колегії суддів, встановлені слідчим суддею обставини вказують на формальність таких підстав для зупинення кримінального провадження й щодо решти обвинувачених.

При цьому, наявність даних про відмову у задоволенні скарг, поданих на постанови про зупинення досудового розслідування відносно решти обвинувачених, про що повідомив прокурор у судовому засіданні, не спростовує встановлених колегією суддів обставин щодо перебігу строку досудового розслідування у всьому кримінальному провадженні.

З матеріалів провадження вбачається, що 03 лютого 2022 року ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком до 03 квітня 2022 року (т. 3, а.п. 179).

Водночас, 23 лютого 2022 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за день до оголошенння в розшук та зупинення кримінального провадження за участю прокурора та самих підозрюваних, слідчим суддею, було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (т. 3, а.п. 201).

Окрім цього, за даними Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НПУ, ані ОСОБА_7 , ані ОСОБА_9 у державному розшуку не перебували (т. 3, а.п. 191, 206).

Більш того, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що досудове розслідування було відновлено одночасно відносно всіх обвинувачених 16 травня 2022 року.

Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що прийняті слідчим рішення про зупинення досудового розслідування мають формальний характер, на що окрім відсутності у постановах належних мотивів їх винесення, вказують також й скорочені строки (з моменту востаннє продовженого строку запобіжного заходу до винесення постанови про оголошення у розшук), протягом яких фактично неможливо було встановити факт переховування будь-кого з обвинувачених, а так само й відсутність відомостей про реальне виконання постанов слідчого або здійснення будь-яких дій, які були спрямовані на встановлення місця перебування як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Окрім цього, суд звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав жодних пояснень щодо обставин відновлення досудового розслідування відносно всіх обвинувачених одночасно, що також підтверджує єдине зупинення та відновлення строку досудового розслідування в одному кримінальному провадження з єдиним терміном його перебігу.

Аналізуючи наведені обставини в контексті вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 2 ст. 280 КПК України, згідно з якими до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про дотримання органом досудового розслідування наведених вимог закону, що дає підстави для визнання необґрунтованими усі прийняті ним рішення. Таким чином, на підставі наявних у матеріалах провадження доказів, колегія суддів приходить до висновку про наявність єдиних формальних підстав для зупинення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні щодо кожного з обвинувачених, що фактично встановлені слідчим суддею при розгляді скарги відносно ОСОБА_8 .

Окрім цього, проаналізувавши положення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що рішення про закриття кримінального провадження за вказаних умов не може бути ухвалено лише щодо одного обвинуваченого, оскільки строки зупинення стосуються єдиного кримінального провадження.

Так, ст. 219 КПК України визначає строки досудового розслідування в одному кримінальному провадженні (в даному випадку щодо трьох осіб).

Водночас, виходячи з вимог ст.ст. 280, 217 КПК України, порядок обчислення строків досудового розслідування може змінитись лише за умови виділення матеріалів досудового розслідування відносно одного з обвинувачених.

З матеріалів провадження вбачається, що прокурор не скористався наданим ним правом на виділення матеріалів провадження щодо кожного з оголошених у розшук обвинувачених, що унеможливлює встановлення окремих строків досудового розслідування відносно кожного з них.

Ухвалюючи рішення про зупинення досудового розслідування одночасно відносно трьох осіб, прокурор не врахував положень ч. 5 ст. 219 КПК України, що хоча і є правом останнього, проте в даному випадку істотно впливає на юридичні наслідки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухваливши тричі рішення про зупинення досудового розслідування, прокурор зупинив перебіг єдиного строку досудового розслідування, визначеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2021 року до 10 квітня 2022 року.

При цьому, скасована 14 липня 2022 року слідчим суддею постанова слідчого про зупинення досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , дає підстави вважати незаконність зупинення кримінального провадження в цілому, про що зазначено раніше.

Отже, з урахуванням того, що слідчим суддею була скасована постанова про зупинення досудового розслідування кримінального провадження, його строк закінчився 10 квітня 2022 року, а тому всі слідчі та процесуальні дії, в тому числі відновлення досудового розслідування 16.05.2022 року здійснені поза межами строку досудового розслідування, а обвинувальний акт, який надійшов до суду 28 липня 2022 року є таким, що було скеровано поза межами цих строків, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження відносно всіх обвинувачених.

Доводи прокурора про незаконність ухвали слідчого судді з огляду на викладене суд розцінює критично.

При цьому, колегія суддів не погоджується й з твердженням останнього про те, що суд не розглянув його заперечення на вказане рішення в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, оскільки це суперечить матеріалам провадження, зокрема даним про витребування судом матеріалів оперативно-розшукової справи в тому числі й щодо ОСОБА_8 , що і свідчить про вжиття судом заходів, спрямованих на ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

У постанові від 15 вересня 2021 року (справа № 711/3111/19), Верховний Суд констатував, що з огляду на положення п. 1 ч. 2 статті 412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, ст. 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, ст. 417 КПК, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених ст. 284 КПК, суд апеляційної зобов`язаний скасувати судове рішення нижчої інстанції і закрити кримінальне провадження.

З огляду на вказану позицію Верховного Суду, встановивши підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду та постановлення власного рішення, яким належить закрити кримінальне провадження відносно всіх обвинувачених.

За вказаних обставин, колегія суддів не вдається в обговорення обґрунтованості судового рішення в частині повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прокурору, оскільки в даному випадку це є недоцільним.

Отже, за наслідками апеляційного розгляду суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги прокурора та задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 209 КК України, скасувати.

Постановити нову, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001153, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 209 КК України, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4