26.09.23
Справа № 635/5142/23
Провадження № 1-кп/635/360/2023
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003702 від 22 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження №0003702 від 22 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що СВ ВП № 3 ХРУП № 1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003702 від 22 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, за фактом вчинення розпусних дій відносно ОСОБА_4 її вітчимом у 2008 році.

Під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення вчинялося з 2007 по 2010 рік відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на той час не досягла 16 річного віку.

Під час досудового розслідування не встановлено жодної особи, причетної до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, жодній особі не повідомлено про підозру.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За п. 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч.6 ст. 49 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КК України, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, а отже чинним законодавством встановлено строк давності притягнення до кримінальної відповідальності десять років з дня досягнення потерпілою особою повноліття. Повноліття потерпілої особи настало 17 грудня 2012 року, а відтак строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплив 17 грудня 2022 року.

Враховуючи, що з моменту початку досудового розслідування та до подання клопотання не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримала заявлені вимоги,просила їх задовольнити з підстав,викладених в клопотанні.

Потерпіла ОСОБА_5 ,належним чином повідомлена,в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності,проти задоволення клопотання заперечувала.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено,що 22 вересня 2015 року Харківським відділом поліції ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003702 внесено відомості за заявою ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.156 КК України.

У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено,що в 2008 році відносно неповнолітньої ОСОБА_5 її вітчим здійснював розпусні дії.

Допитана під час досудового розслідування як потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що розпусні дії відносно неї у малолітньому віці вчиняв її вітчим ОСОБА_6 .

Постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 08 травня 2018 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0003702 з ч.1 ст. 156 КК України на ч.2 ст. 156 КК України.

У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Пункт 3-1 ч.1ст. 284 КПК України передбачає основною підставою для закриття кримінального провадження судом «не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення», у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто, не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, є умовою, при якій може бути закрито кримінальне провадження.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпіла ОСОБА_5 вказала на конкретну особу, яка вчиняла щодо неї у малолітньому віці розпусні дії. Однак, дані обставини під час досудового розслідування не перевірені, не встановлені та (або) не спростовані.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.49КК України,особа звільняється від кримінальної відповідальності,якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч.6 ст. 49 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Тобто, у даному кримінальному проваджені формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В той же час, закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність відповідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, зокрема витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань,протоколу допиту потерпілої, остання вказала на конкретну особу,яка вчиняла щодо неї розпусні дії її вітчима ОСОБА_6 .

Водночас, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Перед направленням справи до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування не проведено слідчих (розшукових) дій, результати яких переконливо свідчили б про вичерпання можливостей досягнення мети кримінального провадження та встановлення особи винного.

Суд вважає, що розслідування у цій справі не було ретельним, тому необхідно провести подальші процесуальні та слідчі дії, оскільки закриття провадження без достатньо обґрунтованого висновку про неможливість встановлення винної особи може свідчити про неефективність розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.

Враховуючи вищевикладене,суд вважає,що у даному випадку не є безумовною підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України закінчення визначених ст. 49 КК України строків звільнення від кримінальної відповідальності,тому суд відмовляє прокурору в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 107, 284,369, 372,392 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003702 від 22 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Кримінальне провадження №0003702 від 22 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України повернути прокурору Харківської області ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 вересня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1