Справа № 471/368/19
Провадження № 1-кп/467/2/23
УХВАЛА

13.11.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000423, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризиків, передбаченого п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, постійного місця роботи не має, він усвідомлює суть обвинувачення, розуміє тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується та усвідомлює можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі. Може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою уникнення покарання шляхом залякування та погроз або іншого впливу на потерпілих та свідків, показання яких мають важливе значення по провадженню та може негативно впливати на об`єктивність їх подальших свідчень. Крім того, обвинувачений, будучи мешканцем м.Одеса, вчинив злочини на території Братського району Миколаївської області. Розуміючи тяжкість вчинених злочинів та відповідальність, яка передбачена за їх вчинення, а також перебуваючи на волі, може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки не виключений ризик продовження ним злочинної діяльності.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений постійно з`являвся до суду за викликом суду. Його неявка була обумовлена поважними причинами.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Водночас, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням ( ч.3 ст.132 КПК України).

Як вбачається із клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними доказами, у зв`язку із чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене ним діяння, може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити в сукупності всі обставини, із числа регламентованих п.п.1-12 ч.1 ст. 178 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 153 680 грн. та покладенням обов`язків, із числа регламентованих ч.5 ст. 194 КПК України, як то, прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися з села Велика Долина Овідіопольського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_7 було продовжено ухвалою слідчого судді того ж суду від 08 лютого 2019 року на тих же умовах.

Ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду від 07 березня 2019 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_7 під вартою було продовжено, проте, із можливістю внесення застави у розмірі 44 183 грн.

12 березня 2019 року було внесено заставу у розмірі 44 183 грн., а ОСОБА_7 звільнено з - під варти.

Сторона обвинувачення належно довела, що обставини, визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними, так як було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 того ж Кодексу.

Зокрема, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, але виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Положення глави 18 КПК України регулюють порядок застосування запобіжних заходів на стадії досудового розслідування та судового провадження і передбачають можливість продовження дії таких запобіжних заходів як тримання під вартою (на стадії досудового та стадії судового розгляду), домашнього арешту та дію обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Продовження дії інших запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, законом не передбачено. Вказані запобіжні заходи діють протягом всього кримінального провадження (досудового, судового), до моменту їх припинення за встановлених законом обставин.

Тобто, строк дії запобіжного заходу у виді застави під час кримінального провадження (досудового розслідування, судового провадження) КПК України не обмежений, що свідчить про те, продовженню підлягають тільки обов`язки визначені п.п. 1-9 ч. 5 ст. 199 КПК України, а не сам запобіжний захід.

За таких умов, суд визнає обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри обґрунтованими і вважає дію запобіжного заходу у виді застави продовженою протягом всього кримінального провадження, до моменту його припинення за встановлених законом обставин.

Щодо продовження дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 судовим рішенням, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, суд уповноважений зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою до уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та зберігається за обвинуваченим весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує продовження, а тому клопотання прокурора у частині продовження дії даного обов`язку до 60 днів не підлягає задоволенню.

Обов`язки ж визначені п.п. 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких доводиться прокурором окремо, згідно ч. 6 ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Отже, обов`язок прибувати за кожною вимогою покладається на обвинуваченого судом і не підлягає продовженню, позаяк, його виконання не може пов`язуватись із необхідністю встановлення періодичності явки до визначеної службової особи, тобто обов`язку, передбаченого п.1 ч.5 ст. 194 КПК України, який, як зазначив суд вище, підлягає продовженню.

Як наслідок, цей обов`язок з`являтись на кожну вимогу покладається судом в силу того, що обвинувачений наразі вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави, тобто такий захід, який не пов`язаний з утриманням під вартою.

Тому суд вирішує питання в частині продовження лише тих обов`язків, які регламентовані п.п. 1-9 ч.5 ст. 194 КПК України, як у даному випадку, повідомляти суд про зміну місця проживання.

У контексті можливості продовження цих обов`язків суд виходив із фактичних обставин, що викладені ним вище, а також із практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Тож суд, враховуючи доведеність ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, у даному провадженні стосовно обвинуваченого, відсутність визначених кримінальним процесуальним законом підстав для припинення дії запобіжного заходу, вважає, що клопотання прокурора в частині продовження обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.5 ст. 194 КПК України підлягає задоволенню частково, у межах 60 діб, оскільки потреби кримінального провадження на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Обставини ж, на які посилалась сторона захисту, суд не сприймає, як переконливі, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, тобто містять сумнівну основу, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Керуючись ст.ст.193, 194, 196, 197 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до Арбузинського районного суду Миколаївської області, повідомляти Арбузинський районний суд Миколаївської області про зміну місця проживання у строк до 11 січня 2024 року.

Роз`яснити, обвинуваченому ОСОБА_7 , що якщо він не з`явиться за викликом до Арбузинського районного суду Миколаївської області без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому, застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_14 .

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Повний текст ухвали буде проголошений 15 листопада 2023 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1