Справа № 577/6373/23
Провадження № 1-кп/577/146/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000978 від 03 липня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бокійма Млинівського району Рівненської області, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, заміжньої, освіта базова середня, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 зареєструвала у соціальній мережі «Instagram» обліковий запис із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому розмістила фотозображення із оголошеннями про продаж наявного у неї костюму у вигляді сорочки та шортів бежевого кольору та інших товарів у вигляді одягу, якого в дійсності не мала, з метою запевнення покупців у реальній роботі вказаного магазину та продажу різних видів товарів.

В подальшому, у ОСОБА_4 25 червня 2023 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник протиправний умисел, направлений на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману, під приводом реалізації костюму у вигляді шортів та сорочки, якого вона в дійсності продавати наміру не мала.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , 25 червня 2023 року приблизно о 14 год. 55. хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужих грошових коштів, знайшла у пошуковій системі соціальної мережі «Інстаграм» обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_3», який належить потерпілій ОСОБА_6 та запропонувала останній придбати два товари зі знижкою за ціною одного за умови реклами її магазину у обліковому записі потерпілої, у дійсності не маючи намір виконувати зобов`язання з продажу, а розраховуючи отримати від потерпілої грошові кошти і заволодіти ними. Потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною в оману та впевненою у дійсності намірів ОСОБА_4 , погодилась на вказану пропозицію та обрала для замовлення костюм у вигляді блузки та юбки бежевого кольору, та костюм у вигляді сорочки та шортів білого кольору. При цьому, ОСОБА_4 повідомила, що загальна вартість товару за умови знижки становить 580 гривень та вказала номер належної їй банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_7 (яка змінила прізвище відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.02.2023 з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ») для оплати вказаного товару.

В подальшому, 25 червня 2023 року о 20 год. 01 хв. потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи наміру ОСОБА_4 на заволодіння її грошовими коштами шахрайським шляхом, із власної банківської платіжної картки № НОМЕР_3 , відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, перерахувала кошти в безготівковій формі через Інтернет-банк «Приват24» в сумі 580 гривень в якості оплати за придбання двох костюмів зі знижкою на вказану ОСОБА_4 банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на її ім`я та яка перебувала у володінні останньої.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи наміру виконувати свої зобов`язання з продажу двох костюмів, з метою незаконного збагачення за рахунок майна, належного ОСОБА_6 , шляхом обману, привласнила належні останній грошові кошти в сумі 580 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд.

Після чого, потерпіла ОСОБА_6 неодноразово зверталась до ОСОБА_4 , щоб остання відправила обіцяні костюми або ж повернула належні їй грошові кошти в сумі 580 гривень, однак ОСОБА_4 її вимоги не виконувала, а перераховані їй потерпілою грошові кошти не повернула, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 580 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння нею кримінального правопорушення викладені вірно та відповідають дійсності, вона їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаялась у вчиненому та пояснила, що в червні 2023 року, вона зареєструвала у соціальній мережі «Instagram» обліковий запис із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому розмістила фотозображення із оголошеннями про продаж наявного у неї костюму у вигляді сорочки та шортів бежевого кольору та інших товарів у вигляді одягу, якого в дійсності не мала, з метою запевнення покупців у реальній роботі вказаного магазину та продажу різних видів товарів. 25 червня 2023 року приблизно о 14 год. 55. хв., знайшла у пошуковій системі соціальної мережі «Інстаграм» обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_3», який належить потерпілій ОСОБА_6 та запропонувала останній придбати два товари зі знижкою за ціною одного, у дійсності не маючи намір виконувати зобов`язання з продажу. В подальшому, 25 червня 2023 року о 20 год. 01 хв. потерпіла ОСОБА_6 , із власної банківської платіжної картки № НОМЕР_3 , перерахувала кошти в сумі 580 гривень в якості оплати за придбання двох костюмів зі знижкою на вказану ОСОБА_4 банківську платіжну картку № НОМЕР_1 . Отримавши кошти товар вона не відправила. Шкодує про вчинене, відшкодувала потерпілій збитки, щиро кається.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_6 , подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченої не має, щодо міри покарання просила призначити мінімальне покарання.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої та стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.

Як обставини, які згідно ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивчаючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 судом встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, наявність декількох пом`якшуючих обставини, беручи до уваги незначний розмір завданих збитків, які добровільно відшкодовані, позицію потерпілої сторони, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, ніж встановлено санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов у справі не заявлено

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1