У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11074/23

№ 1-кп/183/1830/23

15 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 14.12.2023 року до ЄРДР за № 0000904, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду 29.09.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_3 обрано у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Обвинувачений вважає, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора та обвинуваченого вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її в посаді стрільця-зенітника ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», перебуваючи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин 01.11.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та був незаконно відсутній на службі до 11 вересня 2023 року, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

Під час, досудового розслідування, відносно ОСОБА_3 , було обрано запобіжний захід, а саме:

20.09.2023 року слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.11.2023 року та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 53. 680,00 гривень.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання на ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні та необхідності продовження запобіжного заходу.

Наразі виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, із можливостю внесення застави, оскільки є достатньо підстав вважати, що обвинувачуваний ОСОБА_3 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на підставі достатніх вагомих доказів ОСОБА_3 було повідомлено про підозру, а у подальшому було складено обвинувальний акт, згідно змісту якого останній обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, останній розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання або умисно під видуманими приводами не прибувати на виклики суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до зміни місця свого проживання або іншим чином переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності за інкримінований йому злочин.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 є мешканцем іншого міста, що може сприяти у тому, що останній буде ухилятися від суду, вразі обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати та свідків, підтверджується тим, що ОСОБА_3 може шляхом тиску (умовляння, погроз тощо) перешкоджати та змусити змінити покази свідків вчиненого кримінального правопорушення, які являються його співслужбовцями та командирами підрозділів, в якому останній проходив військову службу.

Крім того, необхідно врахувати, що ОСОБА_3 , як військовослужбовець військової частини має доступ до вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, а тому необхідно взяти до уваги ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на службі, може скористатися вказаною можливістю для подальшого спричинення погрози життю або здоров`ю свідків за кримінальним провадженням. При цьому, як слід зазначити свідки та потерпілі сторони обвинувачення не допитані, а тому вказаний ризик є реальним.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи те, що обвинувачений мав можливість, самостійно прибути до військової частини, та продовжити проходити військову службу, однак, останній протягом тривалого часу не вживав заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину у якому він обвинувачується. Крім того, під важелем понесення відповідальності, ОСОБА_3 , будучи діючим військовослужбовцем, якщо відносно останнього буде застосовано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Беручи до увагу, що органом досудового слідства встановлені докази вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, (згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином), а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом

5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на шістдесят днів, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 53 680,00 гривень підлягає звільненню з-під варти та в такому разі покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою суду;

-не відлучатися з пункту постійної або тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України;

-утримуватися від спілкування із свідками за провадженням, як безпосередньо так і через третіх осіб за винятком участі у процесуальних діях, в тому числі і через адвокатів.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк 10 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 не судимий, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжкого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Розглядаючи запобіжний захід у виді застави, суд вважає, що відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком було визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 53. 680,00 гривень. Тому суд вважає, що в даній частині клопотання прокурора в задоволенні клопотання повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 314 - 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.30 годину 23 листопада 2023 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, обвинуваченого, свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченому ОСОБА_3 , - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити, строком до 11 січня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1