Справа № 438/528/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/931/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 438/528/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясениця Дрогобицького району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 187 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 03 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з 25 лютого 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 23 лютого 2023 року, приблизно о 21 год 30 хв, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення за чужий рахунок, прийшов до житла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , де вирішив вчинити на неї розбійний напад.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , в цей же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність та здоров`я людини, передбачаючи їх шкідливі наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та його здоров`ю і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06 лютого 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року, підійшовши до приміщення належної ОСОБА_9 квартири, що розташована в АДРЕСА_3 , постукав у вікно, після чого відкрив вхідні двері, які не були замкнені на замок, увійшов в приміщення коридору, тобто проник у житло, де, зустрівши ОСОБА_9 , з метою вільного проходження в середину житла та подолання її опору, застосував стосовно неї фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ураховуючи її похилий вік, наніс один удар кулаком своєї правої руки в область лобної ділянки голови ОСОБА_9 , внаслідок чого вона впала та вдарилася лівою частиною свого тіла об дерев`яну підлогу, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, який відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого, понад три тижні, розладу здоров`я, взяв її за руки, затягнув у кімнату кухні, де залишив лежати на підлозі, а сам, обшукавши квартиру, в шухляді тумбочки в кімнаті кухні виявив грошові кошти в сумі 15 000 гривень, які умисно, відкрито викрав, поклав до кишені свого верхнього одягу, швидко вийшов з приміщення квартири та пішов у невідомому напрямку, тим самим привласнив викрадені грошові кошти та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо ОСОБА_5 змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України з призначенням мінімально можливого покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник оспорює вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Вважає, що судом безпідставно не враховано пояснення обвинуваченого, відповідно до яких ОСОБА_5 заперечив будь-яке насильство стосовно потерпілої чи погрозу його вчинити.

На думку апелянта, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме обвинувачений наніс потерпілій тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки. Звертає увагу, що потерпіла під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого не повідомила про таке ушкодження, хоча в будинку була.

Стверджує, що у висновку експерта № 72 від 02 березня 2023 року не вказано категорично, що вищевказане тілесне ушкодження виникло саме у день вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Щодо кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло», захисник зазначає, що доказів того, що умисел на незаконне заволодіння коштами у ОСОБА_5 виник ще до входу у приміщення немає, а тому вказана кваліфікуюча ознака відсутня.

Також не погоджується з кваліфікуючою обставиною «в умовах воєнного або надзвичайного стану». У цьому аспекті апелянт покликається на рішення Верховного Суду від 28.03.2023 у справі № 722/594/22, у якому звертається увага на порушення принципу домірності у використанні кримінальних покарань завдяки застосуванню ознаки «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали з наведених в ній мотивів.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив доводи апеляційної скарги, вважає вирок суду законним та обґрунтованим та просив залишити його в силі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, його вина підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка, зокрема, у суді першої інстанції чітко повідомила, що нападник був один, впізнала останнього, вказавши на обвинуваченого ОСОБА_5 , вказала, що останній незаконно проник у її квартиру, вимагав гроші, наніс їй удар в голову, внаслідок чого вона впала. Обвинувачений почав кричати, щоб вона встала та показала де зберігає гроші, після чого втягнув її за руки у приміщення кухні. Вона лежала на підлозі, головою до обвинуваченого, ногами до дверей, просила щоб не вбивав її. Вказала, де зберігає гроші.

Показання потерпілої ОСОБА_9 є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, так як узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме: протоколами огляду місця події від 24 лютого 2023 року та фото таблицями до них; протоколом пред`явлення особи до впізнання від 24 лютого 2023 року та фото таблицями до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 25 лютого 2023 року з участю ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 ; висновком експерта № СЕ-19/114-23/4870-Д від 16 березня 2023 року; висновком експерта № 79 від 02 березня 2023 року.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Заподіяння в процесі розбою легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості тілесного ушкодження, позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я особи, яка зазнала нападу, нанесення побоїв, що мало характер мордування, охоплюється ст. 187 і додаткової кваліфікації за іншими статтями не потребує.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_5 , вимагаючи негайно передати йому майно, заподіяв потерпілій тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки; синця в ділянці лівого стегна з переходом ділянки лівого колінного суглобу та лівої гомілки, в ділянках обох передпліч, лівого плеча, які відповідно до висновку експерта № 79 від 02.03.2023, відноситься до середнього ступеня тяжкості, виникли внаслідок взаємодії з тупими предметами, могли бути отримані 23 лютого 2023 року.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження захисника про те, що тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки могли виникнути у потерпілої за інших обставин, оскільки такі спростовуються доказами у кримінальному провадженні, в тому числі висновком експерта № 79 від 02.03.2023.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок судово-медичної експертизи обґрунтовано взято до уваги судом першої інстанції, оскільки такий повністю узгоджується із показаннями потерпілої ОСОБА_9 , у тому числі щодо часу завдання їй тілесних ушкоджень.

Позицію обвинуваченого в частині того, що він не завдавав потерпілій жодних тілесних ушкоджень, а лише відштовхнув, колегія суддів розцінює як спосіб уникнення покарання за вчинене.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином перевірив усі вищенаведені докази, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав їм належну оцінку тавірно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Апеляційні доводи захисника про відсутності в діях ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки проникнення у житло, є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, в тому числі за участю сторони захисту, на які суд обґрунтовано та вмотивовано послався в мотивувальній частині оскаржуваного вироку.

Зокрема захисник зазначає, що судом та органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані дії ОСОБА_10 , а саме внаслідок відсутності кваліфікуючої ознаки - проникнення у житло. Ці доводи спростовуються висновком суду, що наведений в мотивувальній частині вироку, з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Так, у постанові Великої палати Верховного Суду (справа №569/1111/16-к від 18.04.2018) зазначено, зокрема, що якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном, місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою (грабежу) характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою (грабежу), слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що того дня він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішив роздобути грошей, у зв`язку з чим вирушив до прабабці своє колишньою співмешканки. Підійшовши до помешкання потерпілої ОСОБА_9 він постукав у вікно, після чого відкрив вхідні двері, які не були зачинені на замок. На вході його зустріла потерпіла та він відразу почав вимагати гроші.

Вказане обвинувачений підтвердив і у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумним сумнівом факт,що умисел на викрадення грошей у обвинуваченого виник до проникнення у помешкання потерпілої, що суперечить доводам захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про відсутність доказів того, що умисел на незаконне заволодіння коштами виник у ОСОБА_5 ще до входу в приміщення.

Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 мав намір позичити у потерпілої кошти є неспроможними, оскільки спростовуються як показаннями обвинуваченого, так і показаннями потерпілої, а також тим фактом, що обвинувачений з потерпілою до події знайомий не був.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність такої кваліфікаційної ознаки як вчинення злочину «в умовах воєнного часу», то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом № 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, та Указом № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року) з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Законом України № 2117-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 185, 186, 187, 189, 191 КК України, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до таких змін за ч. 4 ст. 187 КК України кваліфікується також розбій, вчинений в умовах воєнного або надзвичайного стану.

При цьому кваліфікація за ч. 4 ст. 187 КК України не передбачає такого тлумачення та кваліфікуючої ознаки як вчинення крадіжки з використанням умов воєнного стану або вчинення її на певній території України, де проводяться бойові дії.

Законодавець враховував фактор «воєнного стану» загалом на всій території, на якій цей стан введено, адже він безпосередньо відображається на діяльності як правоохоронної системи, так і на житті пересічних громадян.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Щодо покарання обвинуваченому, то, призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер та суспільну небезпеку; особу винного, який раніше не судимий, його немолодий вік, позицію потерпілої, яка просила справедливого для обвинуваченого покарання, вину визнав частково, заподіяну ним шкоду відшкодовував частково, що суд розцінив як обставину, що пом`якшує покарання, попросив пробачення у потерпілої, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважав за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у межах, установлених санкцією ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, таке є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Таке покарання, на думку колегії суддів не є надмірно суворим з врахуванням як обставин кримінального провадження, так і особи обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Отже, апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4