Справа № 610/28/23
провадження № 1-кп/610/1/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій, мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнути відповідальності, можливість перешкоджання встановленню істини шляхом незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки.

В обгрунтування існування зазначених ризиків посилається на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її виною у кримінальному правопорушенні

Обвинувачена і захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків, просили змінити запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися інші ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2023 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 14.11.2023 строк тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , продовжений до 12.01.2024, без визначення розміру застави.

Суд погоджується з клопотанням прокурора щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, за який передбачено кримінальну відповідальність позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, має вищу освіту, працює приватним підприємцем, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обгрунтована підозра у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також ризики переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливу на свідків, які існували під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати до цього часу, судовий розгляд на теперішній час з об`єктивних причин не розпочато.

На підтвердження зазначених ризиків свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною у вчиненні інкримінованого правопорушення, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці проживання.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, на сьогоднішній час судом не встановлено.

Суд не може погодитись з посиланнями захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки ризик - це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з обґрунтованістю посилань обвинуваченої щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

За правилом п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-190, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на строк 60 днів, тобто по 10 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складений і оголошений 15 січня 2024 року о 12.45 годині.

Головуючий: ОСОБА_1