Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 02.01.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години по 06 годину до 28 лютого 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; 4)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали - до 28 лютого 2024 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого другого слідчого (з дислокацією у місті Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто терміном 60 діб. При цьому, зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Наголошує, що на сьогодні мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 задля уникнення від кримінальної відповідальності матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Окрім цього, ОСОБА_8 не призивався до ЗСУ по призову за мобілізацією, а також у своєму розпорядженні має паспорт для виїзду за кордон, що може слугувати йому підставою для виїзду за кордон з використанням набутих зв`язків в органах поліції. Крім того, існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_8 матиме реальну можливість вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування, в тому числі і розписку від імені ОСОБА_10 , яку ОСОБА_8 виготовив з метою маскування своїх злочинних дій. Крім того, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на своїх колег (працівників поліції) з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Також, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так, в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальний дій встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово зв`язувався із потерпілим ОСОБА_10 , а також приїздив до місця його фактичного проживання, з метою впливу на потерпілого ОСОБА_10 , прохав в останнього написати розписку про нібито отримання ним грошових коштів, без їх фактичного повернення, тим самим є підстави вважати, що слідчий ОСОБА_8 зможе вдаватися до таких дій ще раз, в разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що підозрюваний може вчинити новий злочин. Так, в ході досудового розслідування, вивчаються обставини можливого службового підроблення квитанції №260 про нібито здачу речових доказів у вигляді грошових коштів до кімнати зберігання речових доказів, і в разі підтвердження вказаного факту, ОСОБА_8 буде повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем проживання, з покладанням відповідних обов`язків, в основному дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №295/2/24, в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0001371 від 25.10.2023 відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

29.12.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, а саме у привласненні чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

29.12.2023 старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкриміноване ОСОБА_8 (тяжке корупційне кримінальне правопорушення), фактичні обставини його вчинення, як і передбачене покарання санкцією цієї статті. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, наявність місця проживання та реєстрації, те, що останній є раніше не судимим, перебуває в шлюбі, має малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацевлаштований.

Крім того, встановлено та враховано і те, що на даний час ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено стороною захисту в суді апеляційної інстанції, як і не спростовано прокурором.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено недоведеність прокурором процесуальних ризиків, як і відповідних обставин, які переконливо доводять наявність ризиків виправдовуючих застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.

«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначеним періодом доби є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , як і дає можливість останньому працювати та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення мірі запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім та дієвим в цьому кримінальному провадженні на даний час.

Разом з цим, апеляційний суд знаходить слушними апеляційні доводи прокурора щодо недостатнього обсягу визначених слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що з метою належного забезпечення виконання обраного запобіжного заходу (домашній арешт), необхідно додатково покласти на підозрюваного ОСОБА_8 відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та носити електронний засіб контролю.

На думку апеляційного суду, додатково покладені на підозрюваного вище зазначені обов`язки, суттєво зменшать ризики на, які послався слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу та будуть відповідати меті обраного запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає зміні в частині визначення обсягу покладених обов`язків на підозрюваного, в решті оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 02.01.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години по 06 годину, змінити в частині визначення обсягу покладених обов`язків.

Додатково покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: