Провадження № 1-кс/756/2970/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівці, громадянки України, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813 від 04.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813 від 04.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , на 30 днів, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначила, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи всупереч встановленим законодавством України суспільних відносин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-У від 22.12.2006), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 04.08.2023 у ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини та психотропної речовини з метою збуту. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, з метою збуту ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , у невстановлені день, час та місці, за допомогою мобільного додатку «Telegram», зв`язалися із невстановленою в ході досудового розслідування особою «Начальник Отдела», у якого замовили особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, після чого, ОСОБА_4 перерахував грошові кошти (сума в ході досудового розслідування не встановлена) на номер електронного гаманця (невстановленої у ході досудового розслідування особи). Продовжуючи реалізувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, з метою збуту, 04.08.2023, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_4 прибули за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 14Б, де ОСОБА_4 , під кущем, помітила чорний поліетиленовий пакет із вмістом 15 (п`ятнадцяти) згортків із клейкої стрічки та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, упаковану однаковим чином в 2 (два) згортки із клейкої стрічки. У подальшому, 04.08.2023, о 18 год. 17 хв. за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 14-Б, ОСОБА_4, було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та у ході проведення особистого обшуку працівниками поліції було виявлено та вилучено 15 (п`ятнадцять) згортків із клейкої стрічки, із вмістом у кожному, кристалоподібної речовини, а саме особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС та 2 (два) згортки із клейкої стрічки, із вмістом у кожному, порошкоподібної речовини, а саме психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, які ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала в особливо великих розмірах з метою збуту. В ході досудового розслідування встановлено, що надані на дослідження порошкоподібні речовини білого кольору містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовинах становить 8,550 г. У наданих на дослідження кристалоподібних речовинах білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС. Загальна маса 4-ММС в речовинах становить 32,003 г.

Амфетамін, згідно зі Списком №2 «психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці ІІ «Переліку наркотичний засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Відповідно до таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 року, маса амфетаміну 8,550 г. відноситься до великих розмірів.

4-ММС (4-метилметкатинону), згідно зі Списком №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичний засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, віднесений до особливо небезпечних речовин, обіг яких заборонено.

Відповідно до таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 року, маса 4-ММС 32,003 г відноситься до особливо великих розмірів.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України за № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» Таблиця №1 пункт 1 в якому зазначено, що - розміри наркотичних засобів визначені на підставі існуючої практики боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів та з урахуванням існуючої міжнародної практики, що базується на визначеній добовій дозі (definite daily dose) (далі - ВДД) за даними Міжнародного комітету з контролю за наркотиками ООН та пункту 2 в якому зазначено, що великі розміри - у межах від 100 до 1000 визначена добова доза (ВДД).

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002, а саме пункту 21, у якому зазначено, що вирішуючи питання про кваліфікацію дій винного, суд повинен мати на увазі, що в тих випадках, коли вони були пов`язані з наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами різних видів, розмір цих засобів (речовин) визначається виходячи з їх загальної кількості. Якщо ж поряд із такими засобами чи речовинами предметом злочину був ще й прекурсор, неприпустимо об`єднувати їх кількість із кількістю останнього. Можна складати лише кількість прекурсорів різних видів.

При складанні особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС, загальною масою 32,003 г. та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 8,550 г., виходячи з їх загальної кількості, становлять особливо великі розміри.

Слідчий вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини та психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

18.12.2023 прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва у відповідності до ч. 1 ст. 290 КПК України, надано доручення слідчому про повідомлення сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження, про що підозрювану ОСОБА_4 та її захисників належним чином повідомлено про закінчення досудового розслідування та про можливість надання доступу до матеріалів досудового розслідування і ознайомлення з ними.

На теперішній час підозрювана та захисники ознайомились з матеріалами кримінального провадження не у повному обсязі.

Строк дії обраного підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 29.12.2023, разом з тим, завершити ознайомлення підозрювану та її захисників з матеріалами досудового розслідування неможливо, у зв`язку з чим, прокурор просить продовжити підозрюваній строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на 30 днів, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також у клопотанні зазначено про те, що підставою звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість останньої переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного даному у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у клопотанні підстав, просив продовжити відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на 30 днів, з метою забезпечення виконання останньою процесуальних обов`язків, зокрема належного виконання ст. 290 КПК України. Додатково зазначив, що підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, а для виконання вимог ст. 290 КПК України необхідний додатковий час.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на неї обов`язків, оскільки вважає клопотання необґрунтованим, а ризики такими, що носять загальний та абстрактний характер. Між іншим, стосовно ризику того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного, повідомив, що свідками є працівники поліції, а інший підозрюваний у даному кримінальному провадженні являється чоловіком ОСОБА_4 , яка чекає дитину. Крім того, зазначив, що питання продовження строку дії міри запобіжного заходу може бути вирішено стороною обвинувачення до оголошення завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, або під час підготовчого засідання або судового розгляду, при умові закінчення строку дії ухвали про застосування відповідного запобіжного заходу або у порядку, передбаченому ч.6 ст.199 КПК України. У разі закінчення строку дії ухвали про застосування відповідного запобіжного заходу під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування та необхідності його продовження, це питання має вирішуватися лише при умові відновлення досудового розслідування. Застосування запобіжного заходу, як заходу забезпечення кримінального провадження, після повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування не допускається. Крім того, строк запобіжного заходу щодо підозрюваної закінчується 29.12.2023, при цьому, слідчий у порушення ст. 199 КПК України, звернувся до суду лише 26.12.2023, тобто з порушенням 5-ти денного строку. Крім того, надав письмові пояснення на клопотання.

Підозрювана позицію захисника підтримала.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вказаною статтею передбачено також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчим суддею встановлено, у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813 від 04.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

05.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2023 застосовано до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2023, клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 04.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002813, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , задоволено частково, продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, який полягає в забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , протягом часу з 21:00 год. кожного дня до 07:00 год. наступного дня, із зобов`язанням з`являтися за першою вимогою до слідчого чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 29.12.2023.

18.12.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

18.12.2023 у порядку ст. 290 КПК України відкрито матеріали кримінального провадження за № 0002813.

Станом на 26.12.2023 підозрювана ОСОБА_4 та її захисники частково ознайомилися з матеріалами кримінального провадження № 0002813.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком експерта №СЕ-19/111-23/40964-НЗПРАП від 05.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.08.2023; іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Крім того, слідчий суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри було встановлено слідчими суддями при постановленні ухвал про застосування та продовження запобіжного заходу.

З огляду на викладене, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах та з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до положень частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При розгляді даного провадження слідчий суддя враховує позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 02.08.2001 у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи - тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт - були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В той же час, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які зазначає у своєму клопотанні слідчий та про які вказує у судовому засіданні прокурор з огляду на наступне.

Зокрема, як зазначає сторона обвинувачення вказує на наявність, ризику ймовірного впливу на іншого підозрюваного та свідків у даному кримінальному провадженні, але слідчий суддя не може в повній мірі погодитись з цим оскільки, що з огляду на стадію досудового розслідування такий ризик гіпотетично може існувати, проте настання таких дій з боку підозрюваної можливо уникнути шляхом покладення на неї обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. До того ж, ЄСПЛ у своєму рішенні «Москаленко проти України» від 20.05.2010 зазначає, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних. Він не може ґрунтуватися лише на ймовірності суворого покарання, а повинен бути пов`язаний із конкретними фактами (рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» від 28.11.2017).

Не достатньо покладатися лише на якусь абстрактну можливість, не підкріплену якими-небудь доказами. У рішенні ЄСПЛ від 10.01.2012 у справі «Сокуренко проти Російської Федерації» зазначено, що внутрішньодержавні суди повинні показати, що протягом відповідного періоду ув`язнення особи має місце і продовжує залишатися в силі істотний ризик залякування свідків. Суд також має проаналізувати доречні факти, зокрема прогрес у розслідуванні або судовому провадженні, особу обвинуваченого, його поведінку до та після затримання, а також будь-які інші конкретні чинники в обґрунтування ризиків, пов`язаних із тим, що він може зловживати повернутою свободою за допомогою дій із метою фальсифікації або знищення доказів, чи спричиненням тиску на потерпілих (також рішення у справах «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993, «Юдаев проти Російської Федерації» від 15.01.2009).

Оцінюючи заявлений стороною обвинувачення ризик незаконного впливу на іншого підозрюваного та на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя, з огляду на положення КПК України та прецедентну практику ЄСПЛ, враховуючи повідомлені стороною захисту дані про свою особу підозрюваної, відмічає, що стороною обвинувачення не надано переконливих доказів на підтвердження існування такого ризику, вказані твердження є формальними та сумнівними, з урахуванням встановлених обставин, ґрунтуються на припущеннях та не можуть свідчити про настільки високу ймовірність їх настання, що для їх запобігання неможливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 інший запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Разом з цим, враховуючи викладене, а також тяжкість покарання за вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , її вік, наявність постійного місця проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, зважаючи на необхідність дотримання цілей та принципів кримінального провадження з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на неї процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що встановлені в ході судового розгляду обставини у своїй сукупності свідчать про те, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Також, слідчим суддею враховано, що 18.12.2023 прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 слідчому СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 надано доручення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України.

Повідомлення слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002813 від 04.08.2023 отримане підозрюваною та захисниками.

Матеріали досудового розслідування надані стороні захисту для ознайомлення, станом на час розгляду клопотання сторона захисту частково ознайомилася.

Таким чином, станом на час розгляду клопотання сторона захисту продовжує ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, а отже приписи ст. 290 КПК України наразі не виконано,

Відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Тобто, невиконання вимог ст. 290 КПК України може слугувати підставою для визнання доказів недопустимими.

З урахуванням наведеного, а також у зв`язку з тим, що під час розгляду вказаного клопотання стороною обвинувачення було частково доведено актуальність ризиків та необхідність надання додаткового часу для ознайомлення підозрюваної та захисників з матеріалами кримінального провадження, з метою виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає, що існують підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на один місяць.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування, оскільки із закінченням строку досудового розслідування, кримінальне провадження має бути закритим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою недопущення порушень прав підозрюваної, у випадку закінчення строків досудового розслідування та не спрямування обвинувального акту до суду у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на неї процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 1 місяць до 27.01.2024, з обов`язковим застереженням про те, що цей строк у будь-якому разі не може перевищувати строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002813.

Доведеність винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Стосовно посилання сторони захисту, що застосування запобіжного заходу, як заходу забезпечення кримінального провадження, після повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування не допускається, слід зазначити наступне.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Факт завершення досудового розслідування не свідчить про його закінчення і у період між завершенням досудового розслідування та його закінченням судовий контроль за дотриманням прав підозрюваних осіб у кримінальному провадженні продовжує здійснювати слідчий суддя, який в тому числі може приймати рішення щодо продовження строку застосування до осіб запобіжних заходів.

Суд також ураховує, що захисник посилався на те, що клопотання слідчим подано в порушення ст. 199 КПК України, зокрема, що клопотання повинно бути поданим за 5 днів до закінчення строку дії запобіжного заходу, а фактично подане з порушенням даного строку, відтак, просить клопотання повернути.

Але слід узяти до уваги, що КПК України не визначено наслідків вчасного не подання такого клопотання, а суд, на свій розсуд, не має права звужувати об`єм прав та визначати підстави для відмови у задоволенні клопотання, якщо вони чітко не прописані законом. У зв`язку з чим суд не вбачає підстав для повернення клопотання.

Керуючись статтями 132, 177-179, 181, 193, 194, 196, 309 , 376, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002813 від 04.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 1 (один) місяць, а саме до 27.01.2024 включно, але цей строк у будь-якому разі не може перевищувати строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002813 від 04.08.2023, зобов`язавши останню прибувати за кожною вимогою слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності);

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі під час слідчих дій.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрювану обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на уповноваженого слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 01.01.2024 о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1