1-кп/205/126/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003417 та 0000358за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгуло-Кам`янка Новгородського району Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

15.04.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 29.01.2018 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185, КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка має судимість за вчинення злочину проти власності, 27 жовтня 2019 року приблизно о 03 години 30 хвилин перебував біля будинку № 4 по вулиці Максима Дія в м. Дніпро разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав при собі велосипед марки «GT» моделі «Comanche», який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, а саме вказаним велосипедом, шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , 27 жовтня 2019 року приблизно о 03 години 35 хвилин знаходячись біля будинку № 4 по вулиці Максима Дія в м. Дніпро, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попросив ОСОБА_7 передати йому велосипед марки «GT» моделі Comanche», який належить ОСОБА_9 , з метою проїхатись на ньому. Так, ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_3 і сподіваючись на те, що після поїздки на велосипеді, останній поверне йому велосипед, який належить ОСОБА_9 , добровільно передав йому вказаний велосипед. Після цього, ОСОБА_3 взяв вказаний велосипед, заздалегідь розраховуючи на його заволодіння, тобто знаючи про те, що вказаний велосипед він не поверне, сів на вищезазначений велосипед та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 770 гривень 00 копійок.

Далі, ОСОБА_3 12 березня 2023 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебував в приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , разом із раніше знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за даною адресою. ОСОБА_11 мав при собі мобільний телефон чорного кольору марки «Meizu», моделі «M819h», що йому належить. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник кримінально - протиправний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, а саме вказаним мобільним телефоном, що належить ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаних місці та час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попросив ОСОБА_13 передати належний йому мобільний телефон чорного кольору марки «Meizu», моделі «M819h», з метою використання його для скачування музики. Так, ОСОБА_11 , довіряючи, і сподіваючись на те, що після скачування музики, йому повернуть його майно, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон чорного кольору марки «Meizu», моделі «M819h», вартість якого складає 700 гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_3 взяв вказаний мобільний телефон, заздалегідь розраховуючи на його заволодіння, тобто, знаючи про те, що вказаний мобільний телефон він не поверне, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 700 гривень 00 копійок.

Продовжуючи свою кримінально - протиправну діяльність, ОСОБА_3 , будучі раніше судимим за злочин проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на шлях виправлення не став, і вчинив новий злочин проти власності.

Так, у невстановлені час та місці у ОСОБА_3 виник кримінально - протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 та знаходиться за місцем його мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, 14 березня 2023 року в період часу з 08:00 год. по 17:00 год. ОСОБА_3 , знаходився за місцем мешкання потерпілого, тобто, в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , куди мав вільний доступ та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, оскільки потерпілий ОСОБА_11 в цей момент був відсутній за місцем свого мешкання, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та особистої зацікавленості, в умовах воєнного стану, взяв майно, яке визначив об`єктом свого посягання і належить потерпілому, а саме: інфрачервону плиту чорного кольору, марки «Liberton», моделі «LIC-2001», потужністю 2000 Вт, вартістю 676 гривень 34 копійки.

Після цього, ОСОБА_3 , переконавшись, що його дії, як і раніше мають таємний характер, утримуючи викрадене майно у прихованому стані, вийшов з приміщення будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_3 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 у загальному розмірі 676 гривень 34 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились:

-у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, заявив про розкаяння та осуд своїх дій, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд, при судовому розгляді застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, обмежуючись лише його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що в жовтні 2019 року, точної дати не пам`ятає, він на АДРЕСА_4 , в районі ж/м Парус, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , у якого був велосипед, найменування якого він наразі не пам`ятає. Під приводом взяти покататися він, ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_7 вказаний велосипед і з місця їх зустрічі поїхав. В подальшому він вказаний велосипед не повернув, а продав його невідомій особі, гроші витратив на власні потреби.

Також ОСОБА_3 пояснив, що у березні 2023 року він тимчасово проживав у свого знайомого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 . 12 березня 2023 року він, перебуваючи у вказаній квартирі за місцем проживання ОСОБА_14 , під приводом перезавантажити музичні файли, взяв належний йому телефон «Meizu», моделі «M819h», проте в подальшому його ОСОБА_15 не повернув, а заклав його в ломбард, отримані гроші витратив на свої потреби. Після цього, 14 березня 2023 року, перебуваючи за тією ж адресою за місцем проживання ОСОБА_14 , скориставшись тим, що останнього немає вдома, він, таємно викрав належну ОСОБА_15 інфрачервону піч «Liberton», моделі «LIC-2001», яку в подальшому також продав, гроші витратив на власні потреби.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися. Суду надали письмові заяви, в яких повністю підтвердили обставини кримінального правопорушення, викладі в обвинувальних актах відносно ОСОБА_3 та просили здійснювати судовий розгляд кримінального провадження без їх участі, зазначивши, що претензій до ОСОБА_3 вони не мають.

З урахуванням повного визнання своє винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим, всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованих стороною обвинувачення кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання свої вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно непрацевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, неодружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без реальної ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів та звільнити його від призначення покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням максимально тривалого іспитового строку, передбаченого законом та покладенням обов`язків, передбаченим ст. 76 КК України.

При цьому, обґрунтовуючи рішення про застосування до ОСОБА_3 положень ст.ст. 75 та 76 КК України та звільнення його від призначеного покарання з іспитовим строком, суд виходить з принципів гуманізму та індивідуалізації покарання та вважає, що з урахуванням перебування обвинуваченого під вартою з 25 березня 2023 року, що у свою чергу також сприяло переосмисленню обвинуваченим своєї поведінки та вчиненого діяння, звільнення його від покарання з випробування більшою мірою сприятиме його виправленню та ресоціалізації, ніж реальне позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні були проведена судова товарознавчі експертизи № 1362 від 22.03.2023 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 200,00 грн.; № 1363 від 22.03.2023 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 200,00 грн; 5359-13 від 25.11.2019 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 628,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в три роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.п. 3 та 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 додаткові обов`язки працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» для повнолітніх суб`єктів пробації».

На підставі п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не пізніше десяти днів після набрання вироком законної сили прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем реєстрації або фактичного місця проживання для постановки на військовий облік (уточнення даних військового обліку), про що повідомити з наданням підтверджуючих документів органу з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 200 (двісті) гривень витрат на проведення судових товарознавчої експертизи № 1362 від 22.03.2023 року, 200 (двісті) гривень витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 1363 від 22.03.2023 року; 628 (шістсот двадцять вісім) гривень витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 5359-13 від 25.11.2019 року, а всього 1028 (одна тисяча двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1