Справа № 458/959/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1307/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно, -

з участю: адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділу Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 05.10.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.246 КК України про арешт майна.

Накладено арешт на трактор марки «DW-244 В» синього кольору без номерних НОМЕР_1 саморобним двохосним причепом (телігою) без номерних знаків, які не зареєстровані у встановленому законом порядку та фактичним власником яких являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , а також незаконно заготовлену лісопродукцію у вигляді п`яти не клеймованих свіжозрізаних колод деревини породи «Ялиця» довжиною по 6 м. кожна, які з тоншого кінця мають наступні діаметри: 23, 31, 24, 28, 33 см та з яких дві колоди з грубших кінців мають відземки (відрізи від кореня) з діаметрами 44 х 44 см та 38 x 40 см.

Заборонено ОСОБА_9 та будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним трактором, причепом та лісопродукцією.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на трактор та постановити нову ухвалу, якою відмовити частково в задоволенні клопотання слідчого про арешт трактора марки «DW-244 В» синього кольору без номерних НОМЕР_1 саморобним двохосним причепом (телігою) без номерних знаків.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у клопотанні прокурора зазначено недостовірні відомості про власника транспортного засобу.

Зокрема, звертає увагу на те, що вона є власником транспортного засобу, що підтверджується догором купівлі-продажу від 22.11.2021, видатковою накладною №ДТ00-013419 від 16.12.2021 та актом приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин.

Стверджує, що свій трактор та причеп до нього 03.10.2023 на деякий час вона позичила своєму односельчанину ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СВ ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000028 від 05.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України.

Постановою від 05.10.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні: трактор марки «DW-244 В» синього кольору без номерних знаків із саморобним двохосним причепом (телігою) без номерних знаків, а також незаконно заготовлену лісо продукцію у вигляді п`яти неклеймованих свіжозрізаних колод деревини породи «Ялиця» довжиною по 6 м. кожна, які з тоншого кінця мають наступні діаметри:23,31,24,28,33 см. та з них дві колоди з грубших кінців мають відземки (відрізи від кореня) з діаметром 44х44 см. та 38х40 см.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так,ч.2ст.170 КПК України передбачає,що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя,суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри увчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння,передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках,передбачених пунктами3,4частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 2частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням,неправомірної вигоди,яка отримана юридичною особою(якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України правильно зазначив, що такий арешт майна є необхідним з метою збереження речового доказу та проведення відповідних судових експертиз, оскільки повернення зазначених речей несе ризики їх знищення та втрати, з метою належного збереження та наявності постійного доступу до останніх, а також з метою доказування вчинення даного кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , що вона являється власником транспортного засобу - трактора марки «DW-244 В» синього кольору на підтвердження чого надала копію договору купівлі-продажу від 22.11.2021 № 83/221121/4-2919, копію видаткової накладної № ДТ00-013419 від 16.12.2021, копію транзитного номера НОМЕР_2 , який дійсний до 26.12.2021, то слід зазначити наступне.

Вирішуючи питання щодо обмеження права власності особи під час кримінального провадження, суду слід керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства України, які безпосередньо регулюють питання можливого обмеження права власності.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, розпоряджатися чи користуватися ним.

Таким чином з огляду на вказані норми права, в разі накладення арешту, встановлюється тимчасова заборона на майно власника і метою такої заборони в даному випадку є забезпечення збереження речового доказу та унеможливлення його знищення, або настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що майно, на яке накладено арешт, може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні в якості речового доказу, так як воно може бути доказом вчинення злочину, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі апелянт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

При цьому, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді