Провадження №1-кс/369/3234/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 перевіривши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0004750 від 03.10.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2023 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вказана вище скарга ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0004750 від 03.10.2019 року, посилаючись на незгоду з даною постановою та бездіяльність працівників поліції щодо розслідування вчинення злочинів за його заявою.

До скарги додано заяву до Міністра внутрішніх справ України, Генерального прокурора України, Голови національної поліції України, про скоєння злочинів, невиконання службових обов`язків, зловживання посадовим становищем та приховування скоєних злочинів.

Розглянувши подані матеріали, вважаю, що скаргу слід повернути виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Разом з тим, до матеріалів скарги не долучено ні постанови, що оскаржується скаржником, на відомостей про отримання скаржником оскаржуваної постанови.

Більше того, скаржник у своїй скарзі не конкретизує орган чи посадову особу рішення якої він оскаржує.

При цьому, як вбачається з тексту скарги, постанова про закриття кримінального провадження № 0004750 від 03.10.2019 року, ухвалена датою 20.06.2020 року, відомості про її отримання скаржником у матеріалах скарги відсутні.

За таких обставин можна дійти висновку, що скаржник ОСОБА_2 звертаючись до суду 27.09.2023, з вищевказаною скаргою пропустив десятиденний термін на оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0004750 від 03.10.2019 року.

Більше того, у скарзі ОСОБА_2 не заявлено клопотання про поновлення строку на подання вищевказаної скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що з матеріалів скарги не убачається те, що ОСОБА_2 цікавився станом розгляду поданих ним у ще в 2019 році звернень, не користувався належними йому процесуальними правами, не використовував всі засоби процесуального законодавства для прискорення процедури досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує усіх учасників кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, вимог інших актів законодавства.

Слід зауважити, що дотримання вимог КПК України та належного порядку звернення до суду є складовою належного здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На підставі викладеного, оскільки з клопотанням про поновлення процесуального строку заявник не звертався, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального процесу, передбачених ст. 7 КПК України, та наведених вище положень ст. 304 КПК України, у слідчого судді відсутні повноваження для вирішення питання про поновлення строку з власної ініціативи без відповідного клопотання, що свідчить про наявність підстав для повернення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0004750 від 03.10.2019 року, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_3