Справа № 297/1172/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції кримінальне провадження 11-кп/4806/330/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, несудимий, що має на утриманні одну малолітню дитину, засуджений:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць.

Речові докази: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.04.2022, видане військовим комісаром начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; бланк А посвідчення 8012 від 20.03.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на військовий час, виданий начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; наказ від 24.03.2023 № 189-г/ок м. Харків ПАТ «Харківський верстатобудівний завод» про направлення у відрядження тестувальника програмного забезпечення ОСОБА_6 з підписом директора ОСОБА_11 та відтиском печатки ПАТ «Харківський верстатобудівний завод»; витяг з наказу Міністерства економіки України від 20.03.2023 № 4097-23 м. Харків та додаток до листа Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.02.2023 № 13-2904-05/25218 пропозиції про бронювання військовозобов`язаних, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час на ім`я ОСОБА_6 ,

-2-

ІНФОРМАЦІЯ_1 з підписом голови правління АТ «Харківський верстатобудівний завод»; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер НОМЕР_2 виданий 26.10.2018 органом 6391 залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, а також проведення на території України мобілізації до Збройних Сил України, маючи умисел на виготовлення підробленого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою перетину державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час на початку березня 2023 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання, через мережу Інтернет, домовився із невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо виготовлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на своє ім`я, узгодивши при цьому оплату вартості підроблених документів в розмірі 2000 (дві тисячі) грн та передав свої персональні анкетні дані для внесення їх до підроблених тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час в кінці березня 2023 року, невстановлена особа за допомогою поштового зв`язку передала ОСОБА_6 , а останній отримав завідомо підроблені офіційні документи - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.04.2022, видане військовим комісаром начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та бланк А посвідчення 8012 від 20.03.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на військовий час, виданий начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які насправді ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавались та не посвідчувались.

Крім того, ОСОБА_6 01.04.2023 близько 16 год 35 хв, під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Лужанка», який розташований по вул. Дружби Народів, 108 в с. Астей Берегівського району Закарпатської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою перетину державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.04.2022, видане військовим комісаром начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та бланк А посвідчення 8012 від 20.03.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на військовий час,

-3-

виданий начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які насправді ІНФОРМАЦІЯ_3 не видавались та не посвідчувались, чим у такий спосіб використав завідомо підроблений офіційний документ.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок і пом`якшити обвинуваченому покарання. Стверджує, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав, розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень, несудимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахування наведених обставин, захисник вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання, втому числі за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та за застосуванням положень ст. 70 цього ж Кодексу, у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових кримінальних правопорушень.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , прокурор вказує на її безпідставність й необґрунтованість, посилаючись на те, що покарання обвинуваченому судом призначено відповідно до ст. 50, 65, 70 КК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, більш того, підроблені документи надавали можливість ОСОБА_6 покинути територію України не виконуючи своїх обов`язків як громадянина України. Вважає, що інших видів покарань, які б не були пов`язані з обмеженням волі санкція ч. 1 ст. 358 КК України не містить. Зазначає про відсутність підстав для зміни вироку суду через невідповідність призначеного покарання, особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінальних проступків, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а також вид й розмір призначеного за ч. 4 ст. 358 КК України покарання, ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини вироку, судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

-4-

У зв`язку з наведеним, посилання суду на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є помилковим та підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку суду.

Крім того, ОСОБА_6 в присутності захисника погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У зв`язку з чим обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, а тому вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту є занадто суворим заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище норм не дотримані у повній мірі, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

-5-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до кримінальних проступків, визнав вину, щиро покаявся, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Тому, беручи до уваги наведені вище обставини, а також з огляду на надані стороною захисту докази, які підтверджують факт здійснення піклування над неповнолітньою дитиною, яка залишилась без батьківського піклування, що встановлено рішенням Височанської селищної ради Харківського району Харківської області № 105 від 11.05.2023, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, не відповідає ступеню тяжкості кримінального проступку й особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде достатнім покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і у свою чергу сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли слугувати безумовною підставою для скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у частині призначеного покарання підлягає до зміни, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2023 щодо ОСОБА_13 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України покарання до штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

-6-

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

У решті вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.04.2023 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді