№ провадження 1-кс/208/148/24
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в межах кримінального провадження за ЄРДР № 0001705 від 08.12.2023 року за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

21.03.2007 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2007 іспитовий строк скасовано, звільнився 25.05.2012 умовно-достроково, невідбута частина покарання 5 місяців 1 день,

20.10.2016 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

28.02.2019 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання у вигляді 2 років позбавлення волі за вироком суду від 20.10.2016, до відбування 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнився 31.10.2022 по відбуванню строку покарання, -

встановив:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001705 від 08.12.2023 року за ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. І згідно до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001705 від 08.12.2023 за ч.4 ст.186 КК України, в межах якого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.185, ст.186 КК України, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

07.12.2023 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 проходив біля буд.2/36 по вул. С. Коновалова у м. Кам`янському Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , в кишені куртки якої знаходився мобільний телефон "Huawei Y7 2019", модель DUB-LX1 3/32 Gb ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із sim-картою НОМЕР_3 . В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону.

Реалізуючи свій протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, ОСОБА_6 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_8 та рукою штовхнув її у спину, від чого остання впала на землю. Таким чином ОСОБА_6 застосував до потерпілої насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок застосування насильства остання не могла чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_6 рукою витяг з кишені куртки потерпілої належний останній мобільний телефон "Huawei Y7 2019", модель DUB-LX1 3/32 Gb ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (вартістю 1867,50 грн.) із sim-картою НОМЕР_3 (майнової цінності не становить). Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, таким чином довівши свій протиправний умисел до кінця.

Дії, ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, та йому пред`явлена підозра у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.

Останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Та, як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення за який законом передбачено суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Суворе покарання може спонукати підозрюваного до недотримання належної процесуальної поведінки та до вчинення дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин. Окрім того підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків у м. Кам`янському (постійного місця роботи, місця реєстрації, осіб на утриманні), що вказує на те, що він має можливість у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування (це підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, в тому числі поясненнями самого підозрюваного). Це вказує на те, що підозрюваний не збирається дотримуватись належної процесуальної поведінки та у подальшому буде вчинювати подібні дії.

2. Вчините інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення саме майнової спрямованості з метою заробітку коштів (що підтверджується довідкою про судимість підозрюваного). При цьому підозрюваний не має постійного місця роботи та заробітку. Окрім того необхідно зазначити, що підозрюваний вчиняє злочини саме майнової спрямованості з 2007 року, за що має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості. Все це у сукупності вказує на те, що вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості може бути є джерелом заробітку для підозрюваного. Все це вказує у подальшому підозрюваний може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Підозра ґрунтується на показах потерпілої особи, свідків, речових доказах, у сукупності зібраних доказів в межах кримінального правопорушення, а тому є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої особи, свідків, речовими доказами, іншими зібраними доказами в ході досудового слідства у їх сукупності, та з врахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що у скоєному він кається і обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень. Просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід як то домашній арешт, так як за місцем його проживання і реєстрації, він може бути на цілодобовому домашньому арешті.

Захисник, вважав що клопотання не підлягає задоволенню, так як ні прокурором і слідчим не доведено існування заявлених ризиків. Тим більш не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, разом з дітьми які зможуть забезпечити його знаходження на цілодобовому домашньому арешті.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 24 лютого 2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, показами свідків.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисні злочини.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 він офіційно не працює, і відносно є інші кримінальні провадження які перебувають на стадії досудового розслідування, 21.01.2024 року відбув адміністративне покарання за ст. 130 КУпАП як адміністративний арешт.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_9 не зробив, на шлях виправлення не став, та є підозрюваним у скоєні корисливого злочину.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу розмір застави не визначати.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного в межах кримінального провадження № 0001705 від 08.12.2023 року у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 18 березня 2024 року, включно.

Не визначати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави.

У клопотанні сторони захисту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1