Провадження № 11-сс/4808/306/23
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2023 року про відвід слідчого судді -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_4 оспорює законність ухвали слідчого судді, оскільки вважає її незаконною.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про право на оскарження судових рішень, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

В апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховую зміст права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.»

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на ухвалу, яку постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного судового рішення, то заперечення на вказану ухвалу можуть бути подані разом із апеляційною скаргою на остаточне судове рішення.

Звертаю увагу на те, що апеляційний суд не має права витребовувати справу, яка знаходиться на розгляді в суді першої інстанції до ухвалення остаточного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, а тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження за його апеляційною скаргою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2023 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та додатками до неї невідкладно надіслати особі, яка її подала.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_3