Провадження № 1-кп/638/1632/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000473 від 18 березня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, військовослужбовця за призивом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2022 року на підставі наказу № 119 командира військової частини НОМЕР_1 військовозобов`язаного відповідно до мобілізаційного плану, ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду сержанта резерву 1 запасної роти. 01 червня 2022 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 165-РС військовослужбовця за призивом, сержанта ОСОБА_5 , сержанта резерву 1 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду начальника пункту заправки пальним взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 02 червня 2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №166-РС військовослужбовця за призивом, сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 03 липня 2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 205-РС військовослужбовця за призивом, сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено правовий режим воєнного стану починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Збройні сили України це військове формування, на яке, відповідно до положень Конституції України, покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Статтею 4 Статуту зазначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців, регулюється Конституцією України, Законами України, цим статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Свято та непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, є обов`язками військовослужбовців, про що зазначено в ст. 11 Статуту.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту Збройних сил України зазначається, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни , незалежності та територіальній цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, сержант ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо пересування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 08 лютого 2023 року о 17:00 год., діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Таким чином, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 3 стрілецького відділення З стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 08 лютого 2023 року о 17:00, перебуваючи за місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини у населеному пункту АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби - тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункту АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту затримання правоохоронними органами 22 серпня 2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, надав пояснення, відповідно до яких 08 лютого 2023 року близько 18-00 год. в телефонному режимі від сестри дізнався про проблеми зі здоров`ям матері, про що повідомив безпосереднього командира на позивний « ОСОБА_8 ». Після відмови командира, ігноруючи обов`язок звернення до старшого командира, самостійно сів у свій автомобіль «ВАЗ 2108» та прибув додому, де перебував до фактичного затримання 22 серпня 2023 року. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні злочині, передбаченому ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_5 визнав в повній мірі, щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд кваліфікує діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 408 КК України, тобто вчинення дезертирства шляхом самовільного залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, що у відповідності до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Прокурор ОСОБА_3 просила визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити покарання, з урахуванням пом`якшуючих обставин у розумінні положень статті 66 КК України, у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_4 просив суд врахувати щире каяття свого підзахисного, похилий вік його матері, яка потребує догляду, та призначити ОСОБА_5 найбільш м`яке покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення злочину, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимий, перебуває на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП «Обласний наркологічний диспансер» ХОД з 2018 року з синдромом залежності від алкоголю.

У відповідності до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, повне визнання своєї винуватості у вчиненому, факт того, що обвинувачений є несудимим у розумінні статті 89 КК України та не перебуває на обліку у лікаря-психіатра.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Крім того, судом взято до уваги, що в результаті протиправних дій ОСОБА_5 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Речові докази процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Кримінально караним діянням обвинуваченого ОСОБА_5 шкоди не завдано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 затримано у порядку статті 208 КПК України 22 серпня 2023 року, надалі стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід, відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року, у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2023 року по 17 жовтня 2023 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання з 22 серпня 2023 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається ОСОБА_5 та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 17 жовтня 2023 року в одному примірнику.

Головуючий