Дата документу 05.02.2024 Справа № 332/3944/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/3944/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/370/24 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 5 лютого 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

13.07.2023 року до суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з клопотанням прокурора ОСОБА_10 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_8 , складена в присутності захисника ОСОБА_11 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Встановлено що 28 травня 2023 року, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований па заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Електрична 245, поблизу магазину «Апельмон», під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область носа та два удари кулаком правої руки в область лоба, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю, при цьому вдарившись спиною та тім`яною ділянкою голови з правої сторони.

Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс лежачому на землі ОСОБА_12 не менше ніж сім ударів правою ногою по обоїм рукам ОСОБА_12 , якими останній закривав своє обличчя, та один удар правою ногою в область його шиї.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 , відповідно до висновку експерта №895п від 29.05.2023 синець в лобовій ділянці зліва, садна в області шиї, правого ліктьового суглобу, правого передпліччя з переходом на ділянку правої кисті, обох передплічь, на задній поверхні грудної клітки по задньо-пахвовій лінії на рівні 5-го ребра зліва, синці з саднами в лобовій ділянці справа, на спинці носа з переходом навколо лівого ока, в тім`яній ділянці справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження та його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами.

Викладені судом обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження. Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 у присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Підозрюваний і потерпілий ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілий ОСОБА_12 згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності.

Отже, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, а також дані про його особу.

Обвинувачений неодноразово зазначав, що має постійний заробіток у вигляді надання послуг населенню з ремонту житлових приміщень та встановлення нових балконів в квартирах. ОСОБА_8 має на утриманні дружину ОСОБА_13 та спільну неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які спільно з ОСОБА_8 є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_8 є працюючим та має постійний систематичних дохід для свого проживання та проживання своєї сім`ї в Харківській області. Тому вирок у зобов`язанні відпрацювати 150 годин громадських роботах в м. Запоріжжі за місцем виконання вироку ставить ОСОБА_8 у скрутне становища щодо виконання вироку в цілому. Адже залучення його до громадських робіт протягом 150 годин само по собі зобов`язує ОСОБА_8 до звільнення з роботи за неможливістю у виконанні трудових обов`язків визначених угодою з громадянами щодо надання послуг з ремонту квартир в Харківській області, а також неможливості нагляду за малолітньою дитиною під час громадських робіт.

Вважає, що вирок суду першої інстанції під час скрутного становища у державі в умовах воєнного часу поставить ОСОБА_8 у скрутне становище, втрату роботи та неможливість виконання вироку суду, що автоматично спричинить перегляд судом вироку в частині призначення іншого покарання як більш суворого. Проте, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. надасть можливість ОСОБА_8 виконати у повній мірі вирок суд та збереже його місце роботи, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, ухвали новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. При цьому звертали увагу суду, що вирок неможливо виконати в Запорізькій області, оскільки обвинувачений проживає у Харківській області.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, зазначивши, що обвинувачений офіційно не працює, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.2 ст.382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, у виді штрафу, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст.65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також суд першої інстанції взяв до уваги і відомості стосовно особи обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, не має власного джерела доходу, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Колегія суддів з законністю та справедливістю такого покарання погоджується, оскільки при його призначенні суд першої інстанції прийняв до уваги, правильно оцінив та достатньою мірою врахував всі обставини, що мають значення відповідно до закону, а призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому не самий суворий вид покарання та не в максимальному його розмірі, визначених санкцією статті, з урахуванням, зокрема як фактичних обставин справи у вигляді кількості спричинених потерпілому травматичних впливів, так і наявності пом`якшуючої покарання обставини.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взяті до уваги.

Разом з цим, колегія суддів, вирішуючи питання щодо виду покарання, який просив призначити захисник в апеляційній скарзі, також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працює, а тому сплата штрафу, навіть у мінімальних його межах, встановлених санкцією статті, є сумнівною.

Посилання захисника на періодичну працевлаштованість обвинуваченого, виконання останнім послуг з ремонту квартир в Харківській області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки будь-які дані про щомісячний дохід обвинуваченого в матеріалах справи відсутні, відповідно до наданих матеріалів обвинувачений не працевлаштований, не надав таких даних обвинувачений і під час апеляційного розгляду.

Окремо судова колегія зауважує, що доводи захисника в апеляційній скарзі стосуються здебільшого умов виконання вироку, що не може ототожнюватись із обставинами, які враховуються при призначенні покарання.

Твердження сторони захисту щодо неможливості відбувати покарання у виді громадських робіт у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 проживає в Харківській області разом з дружиною та дитиною, судова колегія не приймає до уваги через наступне.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.п.35-36). Саме ця адреса проживання була встановлена і органом досудового розслідування і означена в обвинувальному акті і саме з цих даних виходив районний суд. Під час допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного останній повідомив, що проживає за цією адресою разом зі своїми батьками, а дружина з сином наразі проживають окремо в Харківській області в селі Геніївка Зміївського району (т.1 а.п.49-50). При цьому судова колегія, з урахуванням положень ст. 95 КПК України, посилається на вказані дані лише в частині адреси проживання обвинуваченого з огляду на апеляційні доводи сторони захисту.

Доводи обвинуваченого щодо неможливості внаслідок призначеного покарання наглядати за малолітньою дитиною колегія суддів відхиляє через наявність матері.

Обставин, які б можна було віднести на користь призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4