Справа № 344/1520/24
Провадження № 11-сс/4808/41/24
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 27 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2, ст. 189 ч.4 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що рішення слідчого судді в частині визначення ОСОБА_9 застави розміром 454 200 гривень та покладення на нього обов`язків необгрунтованим унаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, передбаченого ст. 189 ч.4 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України.

Окрім цього, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_9 може чинити незаконний вплив на потерпілого ОСОБА_11 , оскільки йому відомі контакти, мобільний номер телефону та адреса проживання, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний ніде не працевлаштований, не має стабільного джерела доходу у період не знятої та не погашеної судимості вчинив вищевказані злочини, під час вчинення кримінального правопорушення ним до потерпілого здійснено погрозу застосування фізичного насильства.

Просить ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 27.01.2024 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду від 27.01.2024 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 25 березня 2024 року включно.

Визначено заставу 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 454 200 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Івано Франківського міського суду.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді від 27.01.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави;

- підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_12 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000248 від 28.04.2023 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 189 КК України.

Судом зазначено, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_9 , будучи засудженим за вчинення умисного тяжкого та умисного не тяжкого корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, а вчинив новий особливо тяжкий корисливий злочини за наступних обставин. В цей час, але не пізніше березня 2023 року (більш детальної дати досудовим розслідуванням не встановлено), в умовах воєнного стану у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення корисливого злочину, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом вимагання, із погрозою насильства над потерпілим та пошкодження його майна, під приводом повернення неіснуючого боргу іншим особам.

Так, 19.04.2023 ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного плану, діючи умисно, повторно, прибув у ресторан «Амур», який знаходиться за адресою: смт. Брошнів-Осада, вул. Шашкевича, 60, Брошнів-Осадської територіальної громади, Калуського району, Івано-Франківської області, де зустрівся із ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом вимагання, ОСОБА_9 , під приводом повернення неіснуючого боргу іншим особам, погрожуючи насильством над потерпілим та пошкодженням майна, пред`явив вимогу ОСОБА_11 передати йому грошові кошти в сумі 6000 євро, які відповідно до курсу НБУ становлять 240 639 грн. 60 коп.

Надалі, 20.06.2023 близько 14:00 год., ОСОБА_9 перебуваючи біля будинку № 29, який розташований по вул. Академіка Гнатюка у м. Івано-Франківську, знову зустрівся із ОСОБА_11 , де з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, продовжив вимагати у нього грошові в сумі 6000 євро, які відповідно до курсу НБУ становлять 240 639 грн. 60 коп.

ОСОБА_11 , сприйняв погрози ОСОБА_9 як реальні, та усвідомив, що у випадку ігнорування висунутих йому вимог щодо передачі грошових коштів, небезпека застосування насильства щодо нього, а також пошкодження належного йому майна може стати дійсною.

Окрім цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок збуту психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, всупереч ст. ст. 2, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та ст. ст. 2, 10 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995, незаконно придбав чотири поліетиленових пакетики із психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, які незаконно зберігав у автомобілі марки Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою подальшого незаконного збуту, чим грубо порушив вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995.

26 січня 2024 року проведено обшук у автомобілі марки Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 25-А, що по вул. І. Франка в м. Івано-Франківську та перебував у користуванні ОСОБА_9 , під час якого виявлено та вилучено чотири поліетиленових пакетики із порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, вагою 13,3458 грам, яку ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно придбав і зберігав з метою подальшого збуту.

26 січня 2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що підозра ОСОБА_9 на даний час підтверджується відомостями, які містяться у протоколах допитів потерпілого, протоколі впізнання, протоколі обшуку, протоколі огляду речей, протоколах за результатами проведення НСРД, висновках експертиз, а також інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 належить до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 307 КК України належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Розглядаючи подане клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованих злочинів, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і прийшов до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Слідчий суддя вважав, що більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Судом вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч.3 ст. 183 КПК України).

При цьому, слідчий суддя не в повній мірі погодився з доводами прокурора про неможливість визначення застави через п.1 ч.4 ст.183 КПК України оскільки, як вбачається з характеру погрози застосування насильства та знищення майна, яка мала місце 20.06.2023 року та за достатньо тривалий час не була реалізована.

Розмір застави, у відповідності до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 189 КПК України), зважаючи на обставини кримінального правопорушення, мотив кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, розмір завданих злочином збитків, характеристику підозрюваного та його майновий стан, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя, вважає за необхідне визначити розмір застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень.

На переконання слідчого судді з отриманих пояснень та доказів, внесення застави саме в такому розмірі зможе в повній мірі гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків під час досудового розслідування.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, який визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважав за необхідне, що при визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, зважаючи на обставини кримінального провадження, мотиви кримінальних правопорушень, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, розмір завданих злочином збитків, характеристику підозрюваного та його майновий стан, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нею обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя, вважав за необхідне визначити розмір застави в межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200 гривень.

На переконання слідчого судді з отриманих пояснень та доказів, внесення застави саме в такому розмірі зможе в повній мірі гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків під час досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду апеляційної скарги стосовно підозрюваного ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді застави, оскільки застава в розмірі 454200 гривень була внесена на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області після ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Зі змісту доводів сторін вбачається, що на час розгляду провадження відсутні дані, що дозволяють встановити, що вищевказаний запобіжний захід виявився неефективним та не забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані прокурором в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не встановила істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 27 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5