Cправа №991/8578/23
Провадження №11-сс/991/774/23
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2023 повернуто скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП), Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) щодо неналежного розгляду поданих ним клопотань.

На вказане рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що слідчий суддя постановив незаконну, необґрунтовану і невмотивовану ухвалу із перевищенням своїх повноважень.

Посилається на такі обставини:

1. слідчий суддя не врахував, що копії електронних довідок про отримання прокурором клопотань ОСОБА_6 від 07.09.2023 зроблені та направлені Офісом Генерального прокурора на електронну пошту ОСОБА_6 14.09.2023 і отримані ним у п`ятницю 15.09.2023. Тому відлік строку починається з понеділка;

2. слідчий суддя не розглянув питання щодо поновлення строку на оскарження, який на його думку - пропущений;

3. строк на оскарження бездіяльності щодо розгляду клопотання починається з дня її виявлення. Надані докази свідчать про те, що вказана бездіяльність є триваючою. Відповідно до правової позиції судів апеляційної та касаційної інстанцій ухилення уповноваженої особи від розгляду клопотання упродовж триденного строку не звільняє її від вказаного обов`язку у подальшому. Отже, скарга на бездіяльність та вимога щодо зобов`язання уповноваженої особи розглянути клопотання підлягали задоволенню.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2023 та постановити нову, якою направити справу на новий розгляд в іншому складі суду.

Представник НАБУ, прокурор САП таОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися,про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили. Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

29.09.2023 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшли скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб САП та НАБУ щодо неналежного розгляду поданих ним клопотань.

Скарги обґрунтовані тим, що 14.09.2023 він звернувся до керівника САП ОСОБА_7 та директора НАБУ ОСОБА_8 із клопотаннями від 07.09.2023 у кримінальному провадження за підозрою голови Національного банку України ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України. Вказані клопотання, подані в порядку ст.220 КПК України, уповноваженими особами САП та НАБУ не були розглянуті. Просив зобов`язати уповноважених осіб САП та НАБУ розглянути його клопотання від 07.09.2023.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

ОСОБА_6 14.09.2023 звернувся до САП і НАБУ із клопотаннями від 07.09.2023. Тому перебіг строку на оскарження бездіяльності уповноважених осіб САП та НАБУ розпочався з 19.09.2023 і закінчувався 28.09.2023. ОСОБА_6 оскаржив бездіяльність уповноважених осіб САП, НАБУ 29.09.2023, тобто після закінчення десятиденного строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України.

Використання такої мовної конструкції, за якої ОСОБА_6 одночасно стверджує про дотримання строку на оскарження, та про можливість поновлення строку, не може розглядатись як обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Положеннями ч.1 ст.220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні серед іншого можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 1 ст.304 КПК України встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу.

Згідно із ч.3, 5, 7 ст.115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 14.09.2023 звернувся до САП і НАБУ із клопотаннями від 07.09.2023, а зі скаргами до слідчого судді Вищого антикорупційного суду - 29.09.2023, тобто з пропуском передбаченого законом десятиденного строку, оскільки такий розпочався 18.09.2023 та закінчився 28.09.2023.

Тому правильним є висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_6 оскаржив бездіяльність уповноважених осіб САП, НАБУ щодо неналежного розгляду поданих ним клопотань 29.09.2023, тобто після закінчення десятиденного строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України.

При цьому із аналізу положень ст.220 КПК України слідує, що законодавець пов`язує початок строку на оскарження бездіяльності щодо не розгляду клопотання, поданого у порядку зазначеної статті, зі спливом трьох днів з моменту подання такого, а не з моменту отримання скаржником підтвердження про отримання уповноваженою особою клопотань чи виявлення особою такого факту.

Відтак, безпідставним є посилання апеляційної скарги на те, що слідчий суддя не врахував, що копії електронних довідок про отримання прокурором клопотань ОСОБА_6 від 07.09.2023 зроблені та направлені Офісом Генерального прокурора на електронну пошту ОСОБА_6 14.09.2023 і отримані ним у п`ятницю 15.09.2023.

Оскільки така бездіяльність, як порушення вимог ст.220 КПК України, має встановлений цим Кодексом строк, у межах якого особа може подати скаргу до слідчого судді, вона не вважається триваючою. А тому помилковим є посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана ОСОБА_6 бездіяльність є триваючою.

Із ч.1 ст.117 КПК України вбачається, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Причини пропуску процесуального строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У скаргах ОСОБА_6 стверджує, що строк на оскарження ним не пропущений, але знаючи упередженість слідчих суддів і суддів цього суду проти нього, просить поновити строк оскарження, порушений з поважних причин, про які він доповість в судовому засіданні.

При цьому ОСОБА_6 у скаргах не навів жодної причини поважності пропуску строку на оскарження бездіяльності уповноважених осіб САП, НАБУ, яка б свідчила, що про істотні перешкоди чи труднощі, які завадили йому своєчасного звернутися до слідчого судді.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що використання ОСОБА_6 такої мовної конструкції, за якої він одночасно стверджує про дотримання строку на оскарження та про можливість поновлення строку, не може розглядатись як обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки в порушення засади диспозитивності вимагає від слідчого судді фактично самостійно ставити питання, ініціювання якого перебуває у виключній компетенції особи, яка подала скаргу.

Таким чином, посилання апеляційної скарги ОСОБА_6 на те, що слідчий суддя не розглянув питання щодо поновлення строку на оскарження є неспроможним.

Згідно з п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючу вищевказане, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що скарги ОСОБА_6 підлягають поверненню, з підстав передбачених п.3 ч.2 ст.304 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються незгоди з оскаржуваним рішенням та не узгоджуються з приписами чинного законодавства.

Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Із огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2023 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4