Справа 303/9392/23
№ 1-кп/303/710/23
№ рядка с/з 59, 93, 317
У Х В А Л А

01 грудня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000779, внесеному до ЄРДР від 08 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ Санк-Петербурської області, Лужського району, с. Волошово, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, у відповідності до ст.89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

- захисника (адвоката) ОСОБА_5

представника потерпілої (адвоката) ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2023 року, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до 07 вересня 2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 09 жовтня 2023 року, включно.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 04 грудня 2023 року, включно.

У судовому засіданні, прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задоволити.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.156 КК України - тобто вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до восьми років позбавлення волі; ч.4 ст.185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинено повторно в умовах воєнного стану, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до восьми років позбавлення волі; ч.1 ст.360 КК України - тобто умисне пошкодження телекомунікаційних мереж, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься кримінальних проступків та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до трьох років обмеження волі; ч.2 ст.360 КК України - тобто умисне пошкодження телекомунікаційних мереж, що спричинило припинення надання телекомунікаційних послуг, вчинене повторно, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк до п`яти років позбавлення волі. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.156, ч.4 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. При обранні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, слідчими суддями, було належно оцінено та враховано ризики передбачені п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, знайдено їх обґрунтованими та залишено ОСОБА_3 під вартою. Обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, розуміючи які наслідки це створює останній може уникати від притягнення його до відповідальності; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як наваживсь на вчинення одного злочину і аналогічно може вчинити знову кримінальне правопорушення та як вже притягався за вчинення злочинів, що вказує на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого, його суспільної небезпечності, обставин вчинення цього кримінального правопорушення прокурор вважає, що ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бо тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя.

Представник потерпілої (адвокат) ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, представника потерпілої, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких, нетяжкого злочину та кримінального проступку, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які слугували підставою застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні тяжких та нетяжкого злочинів і кримінального проступку. Все це, вказує на нестійкі моральні переконання та відсутність у ОСОБА_3 поняття цінності людського життя, немає постійного місця роботи, не має постійного доходу, вчинив тяжкий злочин відносно малолітньої особи, раніше вчиняв злочини, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема існування ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередньою ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду ОСОБА_3 ..

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачені: ч.2 ст.156 КПК України, - є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років; ч.4 ст.185 КПК України, - є тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років; ч.1 ст.360 КПК України, - є кримінальним проступком, відповідальність за яке передбачена у вигляді обмеження волі на строк до трьох років; ч.2 ст.360 КПК України, - є нетяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років; що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_3 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою за станом здоров`я, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000779, внесеному до ЄРДР від 08 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України, - задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосованого (ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2023 року) відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.185, ч.1 ст.360 та ч.2 ст.360 КК України, строком на 60 днів, тобто по 29 січня 2024 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту оголошення в частині продовження дії запобіжного заходу.

Головуючий Наталія МОРОЗОВА