Справа № 541/3349/23
Провадження № 1-кп/541/46/2024
У Х В А Л А

19 січня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 07 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

В Миргородському міськрайонному суді розглядається кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000842 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з утриманням в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» без визначення розміру застави, мотивуючи свої вимоги наступним.

Обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідка, оскільки знайомий з нею особисто та йому відоме її місце проживання, вчинити інший злочин, зважаючи на скоєння ряду кримінальних правопорушень в короткий термін часу.

28 грудня 2021 року Оболонською окружною прокуратурою м. Києва відносно ОСОБА_5 до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 286 КК України, по якому триває судовий розгляд.

Згідно з листом Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 03 січня 2024 року № 63 заг115/111/04/21-2024, під час перевірки дотримання обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , о 20 год 47 хв. 21 грудня 2023 року останній був відсутній за місцем проживання. Також встановлено, що ОСОБА_5 21 грудня 2023 року о 22 год 41 хв. на автодорозі Гадяч-Миргород, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи права керування даним транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив з`їзд у кювет.

Відповідно до листа Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 09 січня 2024 року № 166 заг115/111/04/21-2024, під час перевірки дотримання обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , о 21 год 20 хв. 05 січня 2024 року останній був відсутній за місцем проживання. В телефонному режимі повідомив, що перебуває в м. Хорол Полтавської області.

З огляду на продовження існування вищевикладених ризиків на даний час, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначних ст. 2 КПК України, буде недостатнім.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, зміна запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою до ОСОБА_5 є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків та попередити вчинення ним нових злочинів.

Прокурор під час судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав з викладених у ньому підстав, просив вказане клопотання задовольнити в повному обсязі.

Потерпілий підтримав позицію прокурора та подане ним клопотання.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, зазначив що 21 грудня 2023 року він поїхав зустрічати з м. Хорола свою матір, думав що повернеться додому раніше, тому коли приходили працівники поліції, був відсутній вдома. Про те, що 21 грудня 2023 року буде відлучатися з місця свого проживання, повідомляв органи поліції, про що надав відповідну заяву. 05 січня 2024 року у обвинуваченого розболілася голова, він прийняв таблетку та заснув, тому не чув, коли приходили працівники поліції, до будинку вони не заходили. Не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з раніше визначеними обмеженнями.

Захисник обвинуваченого зазначила, що ОСОБА_5 не роз`яснювався порядок виконання покладеного на нього обов`язку у вигляді домашнього арешту, він не знав, як потрібно діяти у випадку, коли потрібно відлучитися з місця свого проживання. Про те, що буде відлучатися з місця свого проживання, ОСОБА_5 повідомляв працівникам поліції, надав до установи відповідну заяву. Його мати є особою з інвалідністю першої групи, вона потребує допомоги обвинуваченого. Зазначила, що перебування в суді адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_5 , не доводять його вину у вчиненні цих порушень, оскільки відсутні постанови про визнання його винним та притягнення до адміністративній відповідальності, які набрали законної сили. Просила відмовити у задоволені клопотання прокурора, оскільки ним не доведені підстави зміни запобіжного заходу на тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ст. 177 КПК України встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місці роботи тощо.

Необхідно зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину, за який законом передбачене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 20 год 00 хв. однієї доби до 06 год 00 хв. наступної доби терміном до 07 вересня 2023 року, який в подальшому був продовжений, останній раз - до 28 січня 2024 року. Стороною обвинувачення було доведене існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка з метою зміни ним показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час; не відлучатися з території Миргородського району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду та незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою зміни ними показань. Отже, більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт не зможе запобігти вказаним ризикам.

Вказані ризики наразі є реальними та триваючими, тому вони виключають можливість зміни запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого на інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки не зможуть забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого.

Однак, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде невиправдано обтяжливим для підозрюваного, тому вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, окрім випадків відвідування органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, медичних установ та установ соціального захисту, терміном 2 місяці, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 181, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, окрім випадків відвідування органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, медичних установ та установ соціального захисту, терміном 2 місяці, тобто до 19 березня 2024 року.

Раніше встановленіОСОБА_5 обов`язки залишити без змін.

Відкласти судовий розгляд на 13 год 30 хв. 07 лютого 2024 року.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1