печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2023 старший слідчий в особливо важливих справах третього відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодження прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді ОСОБА_1 з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 06.10.2023 під час особистого обшуку ОСОБА_5 .

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, слідчий у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчою групою Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000821 від 25.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Національної гвардії України та перебуваючи на посаді головного сержанта 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, 01.07.2023, у вечірню пору доби, точний час у ході досудового слідства не встановлено, знаходячись за місцем розташування контрольно-спостережного пункту (далі КСП) згаданої 9 стрілецької роти у АДРЕСА_1 , виявив ознаки алкогольного сп`яніння у стрільця 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 , який є його підлеглим та, з метою його освідування, наказав останньому слідувати разом з ним у автомобілі Nissan X-Trail, державний номерний знак наразі слідством не встановлено, до медичного пункту 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованому на відстані близько 8 км. у населеному пункті АДРЕСА_2 .

Слідуючи згаданим автомобілем до медичного пункту та виявивши що ОСОБА_7 стало зле і його нудить, ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 6, 9, 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи продемонструвати підлеглому ОСОБА_7 свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою покарання за вживання алкогольних напоїв, перевищуючи владу та застосовуючи фізичну силу, 01.07.2023, але не пізніше 21 год., точний час у ході досудового слідства не встановлено, витягнув ОСОБА_7 з салону вказаного автомобіля Nissan X-Trail та проти його волі заштовхав до багажника.

Після освідування, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 6, 9, 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи відкрито продемонструвати підлеглому ОСОБА_7 свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою покарати за вживання алкогольних напоїв, 01.07.2023, але не пізніше 23:59 год., точний час у ході досудового слідства не встановлено, доставив ОСОБА_7 на вказаному автомобілі Nissan X-Trail до контрольно-спостережного пункту 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованого у АДРЕСА_2 , де, всупереч волі ОСОБА_7 , перевищуючи владу, застосовуючи фізичну силу, заштовхав його до металевої клітки (вольєра), що призначалась для утримання собак, завдаючи при цьому останньому фізичних та психологічних страждань, де той знаходився упродовж ночі до ранку 02.07.2023, точний час у ході досудового слідства не встановлено.

Отже, головний сержант 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, перевищуючи 01.07.2023 за вказаних обставин владу та службові повноваження, вчинив дії, що обмежували невідчужувані та непорушні права, свободи та законні інтереси ОСОБА_7 на повагу до його гідності, на свободу та особисту недоторканність та на свободу пересування, визначені ст. 28, 29 та 33 Конституції України, тобто вчинив дії які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, а саме, дії, які ніхто не має права виконувати, а також застосував нестатутні заходи впливу щодо підлеглого, які є нелюдським та таким, що принижують гідність людини, а у своїй сукупності обмежували права, свободи та законні інтереси ОСОБА_7 і спричинили останньому фізичні та психічні страждання.

Продовжуючи свої злочинні дії, бажаючи продемонструвати підлеглому ОСОБА_7 свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою покарати за вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 , 02.07.2023, але не пізніше 10 год., точний час у ході досудового слідства не встановлено, знаходячись за місцем розташування згаданої 9-ї стрілецької роти у АДРЕСА_1 , вступив в злочинну змову із командиром 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 , з яким домовився про спільне вчинення злочинних дій відносно ОСОБА_7 , а саме застосування насильства, зокрема шляхом спричинення останньому тілесних ушкоджень та закопування його у землю заживо, згодивши місце, час, спосіб вчинення, зміст виконуваних функцій тощо.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , 02.07.2023, близько 10 год. забрав ОСОБА_7 з контрольно-спостережного пункту 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, де останній знаходився з 01.07.2023 у металевій клітці (вольєрі), що призначалась для утримання собак, після чого доставив його на автомобілі Nissan X-Trail до контрольно-спостережного пункту 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованого у АДРЕСА_1 .

Прибувши до згаданого контрольно-спостережного пункту 9-ї стрілецької роти, за вказаною адресою, ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , наказав ОСОБА_7 взяти лопату та слідувати за ним. Після цього, ОСОБА_7 у супроводі ОСОБА_5 та невстановленого слідством на даний час військовослужбовця, пройшли до лісосмуги, розташованої на захід від КСП за залізничною колією, де на ділянці на відстані близько 90 метрів від КСП, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 копати яму.

Отримавши відмову виконати наказ ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 6, 9, 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи відкрито продемонструвати підлеглому свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою примушування всупереч волі особи до виконання наказу, перевищуючи владу застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме рукою в зону лівої лопатки два рази, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , наказав присутньому, невстановленому слідством на даний час, військовослужбовцю викопати яму, а після того як яма була готова, наказав ОСОБА_7 лягти у яму.

Отримавши відмову виконати наказ ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 6, 9, 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи відкрито продемонструвати підлеглому свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою примушування всупереч волі особи до виконання наказу, перевищуючи владу застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: металевим лізом (ковшом) лопати наніс два удари в область лівої лопатки та потиличну зону голови, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

Оцінивши обстановку і сприйнявши дії і погрози ОСОБА_5 як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю ОСОБА_7 змирився з вимогами і наказами ОСОБА_5 і вимушений був всупереч своєї волі погодитись лягти до згаданої ями. ОСОБА_5 у свою чергу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: закопав останнього усупереч його волі заживо у ямі, закидавши ґрунтом висотою близько 30 см., таким чином, щоб на поверхні землі залишилась лише голова потерпілого, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

Після цього ОСОБА_5 місце злочину залишив, віддавши присутньому, невстановленому слідством на даний час військовослужбовцю, наказ чергувати біля потерпілого щоб той не втік.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , разом з останнім, повернувся близько о 15 год. 02.07.2023 до ями, де був залишений і закопаний ОСОБА_7 .

Виявивши, що всупереч наказу ОСОБА_7 звільнився та виліз з ями, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу розчистив за допомоги лопати згадану яму, а коли яма була готова наказав ОСОБА_7 лягти у яму.

Оцінивши обстановку і сприйнявши дії і погрози ОСОБА_5 як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю ОСОБА_7 змирився і всупереч своєї волі ліг до згаданої ями. ОСОБА_5 у свою чергу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: закопав останнього усупереч його волі заживо у ямі, закидавши ґрунтом висотою близько 30 см., таким чином, щоб на поверхні землі залишилися голова потерпілого та його голі ступні у шкарпетках, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

При цьому, ОСОБА_5 , з метою присікання рухів потерпілого руками і ногами, які останній здійснював під час його закопування через фізичний біль, наніс потерпілому ОСОБА_7 металевим лізом (ковшом) лопати два удари по маківці голові та правому коліну. Свої дії ОСОБА_5 супроводжував постійним психологічним впливом по відношенню до потерпілого, погрозами насильства, зокрема у спосіб повторного і багаточисельного (8 разів) закопування та викопування потерпілого.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного умислу, після завершення закопування потерпілого, застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: усією вагою свого тіла, обома ногами, став на ділянку ґрунту у ямі, на рівні якої знаходилась грудна клітина потерпілого, а також, з метою спричинення ще більшого фізичного болю, зробив кілька стрибків на цій ділянці. Окрім того, з цією ж метою ОСОБА_5 використовуючи дерев`яну палку наніс до 5 ударів по голих ступнях ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, після завершення закопування потерпілого, застосовував насильство до підлеглого військовослужбовця ОСОБА_7 , а саме: усією вагою свого тіла, обома ногами, став на ділянку ґрунту у ямі, на рівні якої знаходилась грудна клітина і ключиця потерпілого, а також, з метою спричинення ще більшого фізичного болю, зробив кілька стрибків на цій ділянці, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , місце злочину залишили, віддавши присутньому, невстановленому слідством на даний час військовослужбовцю, наказ чергувати біля потерпілого щоб той не втік.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного умислу, близько 21 год. 02.07.2023 відкопав ОСОБА_7 , після чого супроводив його до контрольно-спостережного пункту 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 НГУ, де розмістив у одному з приміщень, зв`язавши руки клейкою стрічкою, а потім пластиковими хомутами, при цьому наніс кулаками рук декілька ударів у плечові суглоби, чим заподіяв останньому фізичний біль та моральні страждання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , бажаючи продемонструвати підлеглому ОСОБА_7 свою владу та перевагу над ним, принизити його честь і гідність, а також з метою покарати за вживання алкогольних напоїв, перевищуючи владу надали підлеглим наказ за яким ОСОБА_7 помістили до підвального приміщення підсобної будівлі КСП 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, де останнього, всупереч його волі утримували, до ранку 04.07.2023, точний час у ході досудового слідства не встановлено, після чого відпустили.

Таким чином головний сержант 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у перевищення військовою службовою особою влади, тобто умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а також у застосуванні нестатутних заходів впливу щодо підлеглого, застосуванні насильства щодо підлеглого, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України та у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою покарати її та з метою залякування, вчинене представниками держави за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

Таким чином командир 9-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у перевищення військовою службовою особою влади, тобто умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а також у застосуванні нестатутних заходів впливу щодо підлеглого, застосуванні насильства щодо підлеглого, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 426-1 КК України та у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою покарати її та з метою залякування, вчинене представниками держави за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

На підставі пункту 6 частини 1 ст. 615 КПК України, 06.10.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 127 КК України.

О 21 год. 30 хв. 06.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 426-1 ч. 3 ст. 127 КК України.

О 22 год. 15 хв. 06.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 426-1 ч. 3 ст. 127 КК України.

Також, слідством встановлено, що ОСОБА_5 відправляв фото закопаного в землю потерпілого ОСОБА_7 , на мобільний телефон ОСОБА_8 фельдшера 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ.

06.10.2023 під час затримання старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 - ОСОБА_5 під час особистого обшуку виявлено та вилучено:

- Гроші в сумі 2000 (дві тисячі ) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів; 20000 (двадцять тисяч гривень) купюрами номіналом по 1000 і 500 гривень;

- Мобільний телефон Redmi імеі НОМЕР_2 з сім-картою Vodafone.

06.10.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами зазначеного мобільного телефону, картки оператора мобільного зв`язку та грошових коштів, які вилучено в ході затримання ОСОБА_5 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, яке вилучено 06.10.2023 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, з метою забезпечення збереження речових доказів, яке вилучене 06.10.2023 під час проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_5 , а саме:

- грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі ) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів; 20000 (двадцять тисяч гривень) купюрами номіналом по 1000 і 500 гривень;

- мобільний телефон Redmi імеі НОМЕР_2 з сім-картою Vodafone.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1